437 
Braksvaleslægten, Glareola, Briss. 
Næbet kort; Overnæbet temmelig bueformigt, udlø- 
bende i en skarp Spids; Næseborene ved Næbroden, spalte- 
formige; Benene nøgne til lidt op over Hælledet; Tarserne 
temmelig lange og tynde; Mellemtaåen er betydeligt længere 
end de andre Fortæer, og den svagere Bagtaa sidder noget 
højere; alle Tæerne ere forsynede med lange, spidse, næsten 
lige Kløer; Vingerne og Halen svaleagtige: de første 
lange, smalle og spidse, med meget lange forreste Svingfjer; 
Halen med 12 Styrere, oftest dybt kløftet. 
Braksvalerne løbe hurtigt og flyve udmærket; under 
Flugten snappe de ofte deres Næring paa Sumpplanterne; 
de leve paa store Stepper og i Sumpe i den gamle Verdens 
mildt tempererede og varme Lande, hvor de fornemmelig 
nære sig af Insekter, og forsamle sig i Nærheden af Vand 
eller fugtige Steder. 
Braksvale, Glareola pratincola, (L.). 
Syn. Hirundo pratincola, L. — Glareola pratincola, Pall. — Gla- 
reola Austriaca, Gm. — Glareola torquata, Briss. 
Dansk: Braksvale, Halsbaand-Braksvale. 
AÅrtsm. Halen gaffeldannet; de øverste Haledækfjer hvide; de store 
underste Vingedækfjer rustrøde. Struben rustgul med sortebrun 
Indfatning. 
Afbildn. Tab. XXXVII, g/. Han. — Suppl. Tab. 18, ung Fugl. 
Længde 10”. 
Ovenpaa rødgraa, Underbryst og Bug hvide. Begge 
Kjønnene håve ens Farve og Tegning, hvorimod de unge 
Fugle ere meget afvigende og mangle det Gule paa Struben. 
Denne smukke Fugl, hvis rette Hjem er Nordafrika, 
Senegambien og de vestlige Dele af Asien, forekommer ikke 
sjeldent i det sydøstlige Europa og yngler temmelig hyppigt 
