455 
Stenvenderslægten, Strepsilas, Illig. 
Næbet knap saa langt som Hovedet, langstrakt-kegle- 
formigt, i Spidsen ganske lidt opadbøiet og trindt, ved 
Roden svagt sammentrykt. Næseborene i en blød Hud, 
der ender før Næbets Midte, gjennemsigtige, smalle. Benene 
temmelig korte, nøgne indtil lidt over Hælen; Fortæerne 
ikke forenede ved Roden; Bagtaaen høitsiddende, men dog 
berørende Jorden; Mellemtaaen af Tarsens Længde. Vin- 
gerne udskaarne og spidse, 1ste Svingfjer længst. Halen 
lidt afrundet, med 12 Styrere. 
Stenvenderne have deres Navn af, at de ofte vende 
Stenene ved Strandbredden for at opsøge Orme og Insekter ; 
de opholde sig under alle Aarstider ved Havet, især paa 
mindre, stenrige, sandede Øer, Skjær og Klipper, hvor de 
gjerne træffes parvis. De ere meget forsigtige og sky, løbe 
og flyve godt og hurtigt, og fælde én Gang om Åaret. 
Den ydre Kjønsforskjel er ringe. 
Stenvender, Strepsilas interpres, (L.) 
Syn. Tringa interpres, L. — Tringa morinella, L. — Årenaria 
cinerea, Brisss — Morinella collaris, Mey. — Charadrius 
cinclus, Pall. — Cinclus interpres, Moehr. 
Dansk: Stenvender, Halsbaand-Stenvender, Polsk Vibe, Veidetitte, Flyr 
(Læsø), Vette (Hirtsholm), Flærke, Branding, Grønnik. Norsk: Sten- 
vælter, Kutterutt, Bergryt. Svensk: Roskarl, Wittring, Håtrick, Hotring. 
Færøisk: Tjaldursgreålingur (M.), Tjaldursgrålingur (H.). Islandsk: 
Tildra. Grønlandsk: Telligvak. 
Artsm. Rødbrun, sort og hvidbroget; Struben, Bagryggen, Bugen, Hale- 
roden og en skraa Streg over Vingen hvide; Benene rødgule. 
Afbildn. Tab. XXXI, gZ. Han (Sommerdragt). — Suppl. Tab. 14. 1, Han 
(Vinterdragt). 2, ung Fugl. 
Længde 9”. 
Næbet sort, Iris brun; fra Næbroden til op under Øiet 
en sort Stribe, som forener sig med en lignende fra Under- 
