458 
Strandskaderne leve næsten stedse ved Havkysterne, 
hvor de følge Bølgeslaget for at snappe de indkastede smaa 
Sødyr. Vaar og Høst træffes de i Flokke, eller parvis. 
Deres Løb og Flugt ere hurtige; de lægge 3—4 gulgraa, 
sortebrunt plettede, store Æg og yngle to Gange aarligt. 
Den ydre Kjønsforskjel er ringe. 
Almindelig Strandskade, Hæmatopus ostralegus, L. 
Syn... Hæmatopus ostrilegus, L. — Hæmatopus hypoleuca, Pall. 
Dansk: Strandskade, Sydostpiber, Søfugl, Tjeld, Kjeld, Luif, Klippise 
(Anholt, Bynch), Surre (Nissumfjord). Norsk: Tjeld, Kjeld, Kjekd 
(Faber). Svensk: Strandskata, Albrok, Spikgubbe (Upland), Marspitt 
(Gottland), Strandskjura (Oland), Albråckt (Kalmar Lehn), Tjeld, Tjåll 
(Bohus Lehn). Færøisk: Tjaldur, Kjakdur (Faber). Islandsk: Tjaldr, 
Tjakdur (Faber). : 
Artsm. Sort, undtagen Brystet, Bugen, Halens inderste Halvdel, Bag- 
ryggen og et bredt Baand over Vingen, hvilke Partier ere 
hvide. Iris og Næb smukt karmoisinrøde; Benene blegrøde. 
Afbildn. Tab. XXXI. 
Længde 16—167p"". 
Hunnen ligner Hannen. I Vinterdragten have begge 
Kjøn påa Struben et hvidt, haåalvmaaneformigt Halsbåand. 
Hos Ungerne er Næbet sortagtigt paa Rygkanten, Iris brun, 
Benene bleggråa; Struben har en hvidagtig Plet, Ryggen 
og Skuldrene ere brune med graa Fjerkanter. 
Strandskaden kommer som Trækfugl hertil i sidste 
Halvdel af Marts eller først i April, undertiden noget tid- 
ligere, og forlader os i September. I E. Håges Optegnelser 
findes anført, at den (efter Woåldikes Iagttagelser) undertiden 
— endog i Flokke — overvintrer i Holsten. Paa den skan- 
dinaviske Halvø forekommer den almindeligt ynglende langs 
Kysterne lige fra Skaanes Sydspids op til den russiske 
Grændse; sjeldnere træffes den i det Indre af Halvøen, men 
er dog bemærket flere Steder ved de svenske Indsøer. Den 
