460 
kring den rigtige, som de have besluttet sig til at benytte; 
sandsynligvis har Fuglen under Boringen af de forladte 
Reder stødt paa en Sten eller fundet Grunden fugtig 0. s. v. 
og derfor opgivet dem. Reden tildanner den med sit lange, 
stærke Næb”). Den yngler ofte paa Færøerne langt fra 
Havet; det samme er Tilfældet paa Bornholm, hvor den 
yngler f. Ex. i Nærheden af Almindingen. 
I Græsset eller imellem Stene ved Strandbredden lægger 
den 3, sjeldnere 4 meget store, aflange, gulgraa, sortebrunt 
plettede Æg. 
Æggets Længde og Brede: 
bømm. 38mm. 
61 » 42 »v 
Ungerne forlade Reden strax efter Udrugningen; de 
forsvares med Kjækhed af de Gamle, som med ængsteligt 
Skrig forfølge Jægeren og Hunden. . Imod Rovfugle og 
Ravne forsvarer den sine Æg og Unger med Kjækhed. Ved 
at hugge dem med sit kraftige Næb jager den dem bort, 
og derfor fredes den af de færøiske Bønder. 
Hvis man ikke fra Baghold kan liste sig til den, er det, 
i alt Fald udenfor Yngletiden, vanskeligt at komme den paa 
Skud. Kjødet er mørkt og temmelig seigt, og kun de Unges 
er velsmagende. 
3die Familie: Heirefuglene, Herodu. 
Næbet haardt, stort og stærkt, længere — hos nogle 
meget længere —— end Hovedet, i Regelen sammentrykt og 
som oftest spidst, med skarpe Rande, blot hos én Slægt 
fladt og bredt i Spidsen. Næseborene, som ligge i en stor 
Fure, bredt spålteformige. 
Benene høie, nøgne op over Hælen.  Bagtaaen hos 
nogle ligesaa lang som Fortæerne og i samme Plan som 
+) Om den, der skal lære at strikke, siger man paa Færøerne, at han 
sborar Ruir sum Tjaldur». 
