. 461 
disse (hos de egenlige Heirer);. hos andre saa kort, at blot 
Spidsen eller den yderste Trediedel berører Jorden.  Yder- 
og Mellemtaaen forenede ved en Hud; Indertaaen og Mel- 
lemtåaen hos nogle forenede, hos andre adskilte. 
Vingerne temmelig lange, brede, afrundede; Halen 
kort, med 12 Styrefjer. 
Hovedet lille, Halsen lang og tynd, Kroppen smal. Hos 
de fleste er Tøilen, hos andre en større Del af Hovedet og 
Halsen nøgen. 
Disse tildels meget store Fugle leve i Monogami, for 
største Delen ved Bredden af Floder og Søer, ved Havet og 
i Sumpe, hvor de ernære sig af Krybdyr, Fiske, Insekter, 
Orme, tildels af mindre Pattedyr og unge Fugle, i Nødsfald 
endogsaa af Aadsler, Frø, Korn og Grønt. I Modsætning 
til de i Løbet og Flugten lige rappe Sneppefugle, er de 
heireagtige Fugles Gang gravitetisk langsom, deres Flugt 
høi og jevn. De yngle påa Træer og Huse eller i Sumpe 
blandt høie Væxter og lægge 2—6 Æg, der som oftest 
ruges alene af Hunnen, som imidlertid bevogtes og fødes af 
Hannen; men begge opføde Ungerne, der forblive i Reden, 
indtil de kunne flyve. De flestes Kjød er seigt og næsten 
uspiseligt. | 
Traneslægten, Grus, Pall. 
Næbet noget længere end Hovedet, lige, sammentrykt, 
udad langstrakt - kegleformigt, ved Spidsen noget convext, 
ved Roden høit, oventil fladt, med en fra Roden til Midten 
løbende Næsefure, hvori de gjennemsigtige Næsebor ligge. 
Benene lange, stærke, nøgne langt op over Hælen; Yder- 
og Mellemtaaen forenede ved en kort Hud, den inderste 
fri; Bagtaaen berører kun Jorden med Kloen. Vingerne 
middellange, brede, iste Svingfjer kortere end 2den, denne 
kortere end 3die, som tilligemed 4de er længst. De 
bageste Svingfjer og deres Dækfjer altid længere end de 
30F 
