476 
vandrige Skovegne og er paa adskillige Steder her i Landet 
meget hyppig, især hvor den kan yngle i Fred. Påa Born- 
holm er hverken denne eller nogen anden af vore Heire- 
Arter hidtil bleven bemærket. Udenfor Yngletiden træffes 
den ved Sø- og Havbredder. Sjeldent overvintre enkelte og 
søge kummerligt deres Næring ved Aaer, Bække og Strand- 
bredder; den forlader os som Trækfugl i September og 
Oktober og vender tilbage sidst i Marts eller først i April. 
Paa den skandinaviske Halvø er den almindelig. I det syd- 
lige Sverrig yngler den talrigt paa flere Steder; i Mellem- 
sverrig forekommer den mindre hyppigt, og i Landets 
nordligste Egne kun undtagelsesvis. I Norge yngler den 
kolonivis langs hele Vestkysten fra Stavanger indtil Nord for 
Trondhjemsfjorden, men långs Nordlandets Kyster er den 
sjelden. I det Indre af Landet forekommer den nu og da, 
navnlig i de sydligere Stifter, hvor den hist og her er fun- 
det ynglende. Paa Trækket besøger den dog ikke sjeldent 
Landets indre Dele og er endog flere Gange truffet ved 
Søerne i Birkebæltet. Langs Vestkysten overvintrer den 
hyppigt. Paa Færøerne opholder den sig om Vinteren og 
er da temmelig talrig langs med de rolige Fjordbredder, ved 
Aaer og Indsøer; den træffes ogsåa undertiden der om 
Sommeren (saaledes i Juni 1864, da en gammel Han blev 
skudt), og der skal- endog være seet Unger, som neppe kunde 
flyve. Paa Island sees den aarligt saavel paa Foraars- som 
paa Efteraarstrækket, men fra Grøuland kjendes der kun et 
dødt Individ, en ung Fugl, som i 1856 blev fundet i Nær- 
heden af Nennortalik i Sydgrønland. 
Den er en sky; flygtig og vild "Fugl," der "1 Fare 
forsvarer sig rasende med Næbet. Bemærker den noget 
Usædvanligt, udstrækker den hurtigt sin tynde Hals i lodret 
Stilling og bliver staaende stiv med Hovedet og Næbet lige 
ud og Kroppen næsten lodret; er der virkelig Fare påa 
Færde, begiver den sig itide bort, men ellers lægger den 
Halsen tilbage igjen. Dens Gang er langsom, dog har den 
