487 
Trods sin Styrke er den frygtsom, og ved den Maade, 
hvorpaa den forstaaer at gjøre sig ukjendelig, er den van- 
skelig at opdage; bedst lykkes det at fælde den om Aftenen 
paa Anstand, hvor den pleier at flyve fra det ene Vand til 
det andet. Den anskudte Rørdrum  værger sig frygteligt; 
den anfalder med Raseri båade Mennesker og Hunde og 
hugger med sit stærke, spidse Næb mest efter Ansigtet og 
Øinene. 
Skeheireslægten, Platalea, L. 
Næbet meget langt, lige, stærkt, fladt, i Midten neppe 
halvt såa bredt som i Spidsen, der er afrundet som Skaftet 
af en Ske; Tøilerne, Hagen og Struben nøgne; Næseborene 
staae nær ved hinanden og ikke langt fra Panden, i en 
smal Fure, som fortsætter sig helt ud til Enden af Næbet. 
Benene lange, stærke, nøgne høit op over Hælen; de 3 
lange Fortæer forenede i første Led ved en Hud, der er 
størst mellem Ydertaaen og Mellemtaaen.  Bagtaaen staaer 
i samme Høide som Fortæerne og berører Jorden. Vin- 
gerne middellange, meget brede, med lange Armknogler, 
men temmelig korte Svingfjer; af disse er Iste af samme 
. Længde som 4de; 2den og 3die ere de længste. Halen 
meget kort. 
— Skeheirerne leve selskabeligt i buskbegroede Sumpe ved 
Flodmundinger, undertiden ved Havkysterne. De ere sky og 
forsigtige, nære sig af Fiske, Rogn, Bløddyr, Krybdyr, Pad- 
der og Insekter og yngle, ålt efter Omstændighederne, paåå 
Træer, Buske, eller imellem Siv; de fælde kun én Gang om 
Aaret, men den unge Fugl faaer først i tredie Aar sin fuld- 
stændigt udfarvede Dragt. Næbet udvikler sig kun langsomt 
og er i Førstningen beklædt med en blød Hud; de ældre Fugle 
kunne dermed knebbre som Storken. De flyve høit, skjønt 
og svævende med lige udstrakt Hals og ordne sig paa 
Trækket i en vis Orden. Kjønnene ere kun lidt forskjellige. 
