494 
noget ophøiet, tørt Sted. Ungerne ligne de Gamle i Ud- 
seende; Hunnen er større end Hannen. 
Stor Regnspove, Numenius arquata, (L.) 
Syn.  Secolopax arquata, L. — Scol. arcuata, L. 
Dansk: Dobbeltspove, Helspove, dobbelt Regnspove, Regnpiber, Østertut, 
Perhahn (Ærø), dobbelt Østerfugl, Østerlandsvibe, Pipøsten. Norsk: 
Storspove. Svensk: Storspof, Spof, Vindspof, Vindspole, Tullare, 
Långnåbba, Kovipa. Færøisk: Tangspegvi (M.), Tannspéi (Spoggvi), 
Tannspegvi (H.). 
Artsm.  Issen blegt rustgraa med sortebrune Pletter, uden lysere Længde- 
stribe ad Midten; Bugsiden og Overgumpen hvide med faa 
mørkebrune Skaftstreger. 
Afbildn. Tab. XXXIII a. 
Længde 22—24 ”, hvoraf Næbet undertiden over 6”. 
Benene mørkt blaagraa; Næbet mørkebrunt, Under- 
næbets bageste Halvdel lyserød; Overkroppen sortebrun med 
rustgulgraa Fjerkanter, som paa Bagryggen ere meget brede; 
paa Halen 10—12 Tværbaand; Bugen og Siderne hvide med 
brune Skaft- og Længdepletter. De Unges Næb er meget 
kortere, og Fodroden er tyk nedenfor Hælen. 
Den store Regnspove er, især om Vaaren og Efter- 
høsten, fra April til sidst i Mai og i August og September, 
da Trækket til og fra Norden foregaaer, temmelig hyppig her i 
Landet; fornemmelig træffes den om Efteraaret ved Havkysterne 
og paa Hederne, hvor den hist og her yngler, samt i Sand- 
klitterne og påa sandede, ufrugtbare Øer, f. Ex. ved Vester- 
havet langs med Slesvigs Vestkyst, påa Læsø, i Hjardemaal 
Klit, hvor Heiberg ofte har truffet den midt i Juli Maaned 
og derfor antager, at den yngler. I Kjøbenhavns Vildt- 
kjældere fandtes ikke faa Exemplarer langt ud paa Efter- 
aaret i 1868, enkelte endnu i December, og ifølge Bøllings 
Meddelelse synes det, at enkelte Individer undertiden over- 
vintre her i Landet. Påa Bornholm synes båade denne og 
