495 
den følgende Art at mangle. Den kommer til Færøerne om 
Efteraaret paa den Tid, da Mellemspoven /N. phaeopus) dra- 
ger bort; om Foraaret forlader den atter Øerne. I Sverrig 
er den almindeligst i de sydlige og mellemste Provindser, 
men træffes dog ogsaa i Landets nordlige Egne. I Norge 
yngler den almindeligt langs Vestkysten indtil Nord for 
Lofoten, saavel paa Fastllandet som paa Øerne. Ogsaa i 
Østfinmarken forekommer den ynglende, dog i mindre An- 
tal. I Landets østlige Dele er den sjelden om Sommeren, 
men er dog der bemærket endog høit oppe i Birkebæltet. 
Ved Landets sydlige Kyster er den hyppig i Træktiderne. 
Ifølge Faber (Prodrom. P. 24) forekommer den kun und- 
tagelsesvis paa Island, og han selv kan kun anføre et eneste 
Tilfælde, i hvilket den er truffen der (den 6te September 
1819). I Grønland er den ikke bemærket. 
Den er en selskabelig, munter, rask og sky Fugl, der 
løber og flyver hurtigt og udholdende samt svømmer godt. 
Paa Trækket seer man dem flyve i en vis Orden, omtrent 
som Gjæssene, og man hører da tillige af og til det klare, 
fløitende Skrig, som baade er deres Lokke- og Varsel- 
stemme. 
Næringen bestaaer af Insekter, Larver, Bløddyr og Bær, 
undertiden ogsaa af andre Plantedele. 
Paa ophøiede Steder, i Moser og Sumpe eller paa Heder 
og andre uopdyrkede, sandede Steder, f. Ex. Sandklitter, 
lægger den 3—4 store, pæreformige, smukke, olivengrønne 
Æg med utydelige grøngraåaa og sortebrune Pletter, der som 
oftest løbe sammen paa den butte Ende. 
Æggets Længde og Brede: 
65æm. 48 mm. 
68 » 48,5 » 
70,5 » 46 » 
Da den er meget sky, er den ogsaa vanskelig at komme 
paa Skud. Naar man efterligner dens Lokkestemme, lader 
den sig undertiden narre til at nærme sig Jægeren. Hvor 
