518 
Kamp, støde de gjensidigt paa hinanden, indtil de ere trætte 
og træde tilbage paa deres Plads. Kampen begynder opret- 
staaende med Skjælven og Nikken, derpaa bøje de Brystet 
ned, sigte med Næbet, udspile Kraven som et Skjold, reise 
Hoved- og Rygfjerene og rende eller springe saaledes mod 
hinanden for at give Stød med Næbet. Saa farlige og hef- 
tige disse Kampe end see ud, gaaer dog aldrig Nogen derved 
tilgrunde, og i faa Tilfælde kan der være Tale om den 
Seirende og den Overvundne. At disse Kampe have Hunnens 
Erobring til Hensigt, er ikke tilstrækkeligt bevist, neppe 
engang rimeligt; thi de Ikkekæmpende parre sig ligesaåavel 
som de Kæmpende; snarere kunne de vel ansees som en 
morende Tidsfordriv. Udenfor Kamptiden ere Hannerne lige- 
som Hunnerne meget fredsommelige Fugle. 
Næringen bestaaer af Orme, smaa Snegle, Insekter og 
Larver. I Fangenskab vænnes de efterhaanden til at leve 
af Vand og Mælk med Hvedebrød, Korn og hakket Kjød. 
Den yngler selskabeligt, dog ikke ganske nær sammen 
og ikke i Kamppladsens umiddelbare Nærhed, helst i Nær- 
heden af Vand; den kunstløse Rede er anbragt i Græsset; 
den indeholder i Slutningen af Mai indtil 4 pæreformige, 
olivengrønne, brunplettede Æg af 42—49rm. Længde og 
29,5—31,5mm. Brede. 
Klireslægten, Totanus, Bechst. 
Næbet middellangt eller langt, smalt, lidt sammentrykt 
ved Roden, temmelig trindt ud mod Spidsen, lige eller lidt 
opadbøiet i Enden, ved Roden blødt, ellers haardt og med 
indådbøjiede Næbrande; Overnæbet længst; Næseborene 
smalle, spalteformige, i Nærheden af Næbroden, i en mere 
eller mindre langt fremløbende Fure. Benene høie og 
tynde; den svage Bagtaa kun kort; den yderste og mellemste 
Fortaa forenede ved en Hud i det første Led.  Kløerne 
smaa og sammentrykte. Vingerne som hos Strandløberne, 
