519 
lste Svingfjer længst; Halen af forskjellig Form, i Regelen 
kort, bestaaende af 12 Styrere. 
Klirerne tilhøre mere den kolde end den varme Zone 
og opholde sig ved Bredder af Damme, Søer og Floder, paa 
fugtige Enge, samt i Moser og Kjær; kun i Træktiden træffes 
nogle Arter ved Strandbredderne. De vade dybt, svømme 
undertiden, ere sky og forsigtige, have en overordenlig let 
Flugt og vandre ensomt eller i mindre og større Selskaber. 
For deres Afkom vise de megen Omsorg; med høie Skrig 
forfølge de Den, der nærmer sig deres Rede; de udstøde 
Skrigene dels flyvende, dels idet de af og til sætte sig paa 
Stene, Buske, Træer, Pæle o. s. v. Næringen bestaaer af Orme, 
Insekter, smaa Muslinger 0.s.v. I Henseende til Kjøn, Alder 
og Åarstid frembyder deres Dragt kun ringe Forskjelligheder. 
Deres Kjød er meget velsmagende. 
Iste Underslægt: Mudderklirer, Åctitzs, Bore. 
Næbet lige, kortere end Hovedet.  sNæbfuren gaaer 
næsten til Spidsen af Roden. 
Muddersneppe, Totanus hypoleucus, (L.) 
Syn. Tringa hypoleucos, L. — Tringa canutus, Retz. — Tringa 
leucoptera, Pall. — Tringoides hypoleucos, Bp. — Åctitis 
hypoleucos, Boie. 
Dansk: Muddersneppe, Mudderklire, Styllepig, Virle. Norsk: Strand- 
snipe, Strandtite. Svensk: Drillsnåppa, Strandsittare, Fisklita, Tolka- 
piga”). 
”) Navnet hidrører fra, at der mellem denne Fugl og Rødbenen (7' 
calidris), som paa Øerne i Østersøen kaldes «Tolken», hersker et 
lignende Forhold som mellem Fringa cinclus og Charadrius pluvi- 
alis (see Pag. 508). 
