335 
Grund af den rigelige Næring påa de milelange Lavninger. 
Efter Teilmann ankommer den til Vestjylland først i Mai; i 
samme Maaned fandt Faber den paa Nordrerønnerne ved 
Læsø paa Trækket nordefter. Først ankomme de Gamle i 
ren Sommer- eller Overgangsdragt, og allerede sidst i Juli 
seer man ikke længer Individer med det rent Rustbrune; 
de Unge slutte Toget. I Norge forekommer den flokkevis i 
Østfinmarken, især under Træktiderne, men antages dog ogsaa 
at yngle der. Ved Landets sydlige og vestlige Kyster træffes 
den i ringe Antal om Foraaret, men noget talrigere påa 
Efteraarstrækket; dog har i de senere Aar store Flokke vist 
sig paa forskjellige Lokaliteter påa disse Kyster, og fra 
Jæderen er aarligt et betydeligt Antal blevet bragt tiltorvs i 
Stavanger. I de indre Dele af Landet, er den kun und- 
tagelsesvis bemærket. I det nordlige Sverrig yngler den 
almindeligt, muligvis ogsåa paa flere Steder i Mellemsverrig, 
hvor den, ligesom i de sydligere Provindser er hyppig paa 
Trækket, navnlig om Efteraaret. Paa Færøerne, island og 
i Grønland er den ikke iagttaget. 
Ligesom forrige Art er den meget nærgaaende og høi- 
røstet, naar Nogen nærmer sig dens Rede; til andre Tider 
er den yderst sky. Dens Næring er som foregaaendes; 
ogsåa Æggene ligne dennes, men de ere mindre, omtrent 
som Vibens, og Grunden er af en renere grøn Farve. 
Æggets Længde og Brede: 
penne Anm: 
65 » AT » 
Sneppeslægten, Scolopawr, L. 
Næbet langt, lige, tyndt, blødt og noget sammentrykt 
ved Koden; ud mod Spidsen tykkere, haardere og trindt; 
begge Næbene furede næsten i hele deres Længde; ved 
Næbroden en ophøjet Kant; Overnæbet længst.  Næse- 
