545 
Baand paa hver Side fra Panden til Nakken; nedenfor dette, 
over Øinene, ligger en smal og kort, sort Stribe; Øien- 
brynene rustgule; fra Næbet til Øiet en sortebrun Stribe. 
Forhalsen bleggråa med brune Pletter; Hagen, Brystet og 
Bugen hvide. 
Denne Art vides ikke med Bestemthed at yngle hos os 
og er heller ikke såa hyppig som forrige, men dog talrigere 
end Tredækkeren. Dens Træk falder i April og September; 
Teilmann anfører den som ynglende i Vesterjylland, men 
saavel denne som andre Beretninger om dens Ynglen her i 
Landet maa som sagt indtil videre ansees som noget tvivl- 
somme; E. Hage såae den 20de Juni to i en Tørvemose 
ikke langt fra Tåastrup paa Møen; de holdt sig samlede og 
den ene svang sig i Luften ligesom den dobbelte Bekkasin 
i Rugetiden; han anfører i sine efterladte Notitser, at den 
ogsaa er funden ynglende i Holsten. Den 19%de August 
1871 modtog Feddersen et meget ungt Individ, skudt ved 
Lundgaard pr. Viborg. Enkelte tilbringe milde Vintre her 
ved Kildevæld o.s.v. Den 13de Februar 1850 saae Bølling 
et Par hos en Vildthandler i Kjøbenhavn, uagtet Vinteren 
havde været temmelig stræng. I Norge, hvor den ikke sjel- 
dent overvintrer i de sydlige Stifter, yngler den hist og her 
Nord for Dovre, helt op til den russiske Grændse, sjeldnere 
i de sydligere Egne. I Sverrig er den spredt over hele 
Landet og findes ogsaa ynglende paa mange Steder lige fra 
Skaane til Lapland. I vore nordlige Bilande er den ikke 
truffen. 
Den ynder lignende Lokaliteter som foregaaende Årt 
og forekommer ofte sammen med den; dog viser den sig 
ogsåa paa mindre vaade Steder. Som sine Slægtninge, 
skjuler den sig hele Dågen; den har en flagermuseagtig, 
usikker, flagrende Flugt, der almindeligvis ikke er ledsaget 
af nogen Lyd; den er uselskabelig og hår en svag Stemme, 
der sjeldent høres. De 4 Æg ere kortere, men tykkere og 
mindre pæreformige end den almindelige Ryles; de ere graa- 
