550 
paa Korn- og Kløvermarker, og efter Kornhøsten i Krat og 
Skove, indtil de drage bort. De bane sig Gange i Græsset, 
løbe i disse og i Grøfterne sikkert og ubemærkede og flyve 
ikke op, før Hundens eller Menneskets næsten umiddelbare 
Nærhed tvinger dem dertil; deres Flugt er tung, men de 
løbe overordenligt hurtigt. De leve af Græsfrø, Insekter, 
Larver og Orme og lægge 6—12 Æg. Kjønnene ere kun 
lidet forskjellige. 
Almindelig Vagtelkonge, Crex pratensis, Bechst. 
Syn. Rallus crex, L. — Gallinula crex, Lath. — 
Ortygometra crex, Leach. 
Dansk: Vagtelkonge, Agerrixe, Engsnarre, Skræpfugl, Agerhøne (Born- 
holm). Norsk: Agerrixe. Svensk: Angknarr, Kornknarr, Vaktelkung, 
Gråsskåre, Ångsnårpa (Skaane), Bjuggbit (Vestgåtland), Seidreifver (Gott- 
land). Færøisk: Eåkurskrivt (M.), Akurskrift (H.). 
Årtsm. Vingen brunrød.  Overkroppen olivenbrun med sorte Pletter, 
Underkroppen hvidagtig, Forhalsen askegraa, Siderne med rød- 
brune og hvide Tværbaand. 
Afbildn. Tab. XXXVIII. 
Længde 10”, 
Næbet kjødfarvet med mørkere Spids og rødgraa Ryg- 
kant; Iris mørkt graabrun, med Alderen lysebrun; Benene 
urent kjødfarvede; hos de Unge ere disse noget mere graa, 
de sorte Pletter paa den olivenbrune Overkrop mindre og 
det Askegraa paa Halsen mangler. 
Vagtelkongen yngler påa mange Steder her i Landet, 
især paa frugtbare Enge. I Træktiderne, Mai og Oktober, 
er den almindeligst.  Påa Bornholm forekommer den ikke 
hyppigt. I Norge yngler den overalt i Landets lavere lig- 
gende Egne helt op til Polarcirkelen; langs Vestkysten er 
den især talrig paa Strækningen mellem Jæderen og Trond- 
hjemsfjorden.  Påa Fjeldsiderne træffes den ikke oven over 
Grændsen for Agerlandet. Et enkelt Individ er truffet ved 
