551 
Tromsø (c. 70? n. Br.) i Sommeren 1868. I Sverrig er den 
spredt over hele Landet, undtagen den allernordligste Del, 
men findes overalt kun i ringe Antal; hyppigst forekommer 
den i Kystegnene. Paa Færøerne er den ikke sjelden og 
siges at forekomme ynglende der. Fra Island kjendes intet 
Exempel paa dens Forekomst, men i Grønlånd er den truffen 
enkelte Gange. 
Den er en net Fugl, der ved at sammenkrympe og 
udstrække Kroppen ofte indtager de forunderligste Stillinger. 
Om Natten, især efter Regn, saåaavelsom ofte om Dagen, 
lader den sit bekjendte, skjærende Skrig høre. Man seer 
den yderst sjeldent, da den holder sig skjult mellem de høie 
Væxter, hvor den flygter ved at løbe og kun meget nødigt 
flyver op; lettest bliver man den våer i de første Par Uger 
efter dens Ankomst, da de tørre Dele af Engene endnu have 
kort Græs; gaaer man da i Zigzag over de med længere 
Græs bevoxede fugtige Steder, kan man let uddrive den, 
uden at den flyver op. Den løber med buet Ryg, næsten 
krybende påa Bugen og med ualmindelig Hurtighed. De 
7—10, stundom 12 Æg, som findes i Juni, ere noget større 
end Vandrixens, af finere Korn, glatte, gulagtighvide, med 
rødbrune Pletter. 
Æggets Længde og Brede: 
34 mm. YGImm: 
39,5 » 28 » 
Næringen bestaaer af Insekter, Larver, Orme og tynd- 
skallede Snegle, sjeldnere Frø. 
Dens Kjød er meget velsmagende. Man skyder den 
for Hunden og ved, som oven anført, at drive den ud af sit 
Skjul, eller fanger den i Løbedoner. 
Sumphønesiægten, Ortygometra, Leach. 
Næbet kortere end Hovedet, høit og sammentrykt, lige, 
med brede, spalteformige Næsebor. Benene kraftige, nøgne 
