552 
temmelig høit over Hælen, med lange adskilte Tæer, som 
have en smal Hudkant; Bagtaaen sidder højere oppe paa 
Tarsen end hos foregaaende Slægt. Vingerne korte, 
Skulderfjerene korte, naae ikke til Vingens Spids. Hovedet 
helt fjerklædt. Kroppen stærkt sammentrykt. Fjerklædningen 
tæt og skikket til at holde Vandet ude.  Kjønsforskjellen 
ubetydelig, Hannen størst. 
De leve i Sumpe med høit Græs eller Rør, løbe hur- 
tigt og holde sig meget skjulte; de kunne tildels svømme og 
og dykke godt, men søge dog gaaende deres Føde, som 
bestaaer af Insekter, Orme, Skaldyr og Frø. Ofte seer man 
dem gaåaae paa Vandplanternes flydende Blade og Stængler. 
Paa Vandringen søge de ligesom Vandrixen, undertiden ind 
i Husene; de ere fornemmelig i Bevægelse om Natten og 
lægge i en løst bygget Rede i Nærheden af Vandet 6—12 
(efter nogle 16) Æg. 
Piettet Sumphøne, Ortygometra porzana, (L.). 
Syn. Rallus porzana, L. — Gallinula porzana, Lath. 
Dansk: Rørvagtel, Vandvagtel, plettet Rørhøne. Norsk: Smaaplettet 
Sumphøne. Svensk: Småflåckig Sumphona. 
Artsm. Overkroppen mørkebrun, sortplettet med hvide Punkter og 
Bølgelinier; foran og over Øiet en lys, askegraat punkteret 
Stribe, foroven og forneden indfattet af en lignende rustgraa. 
Forhalsen og Brystet askefarvede, hvidt punkterede, Bugen hvid; 
Siderne med olivenbrune og hvide Tværstriber, Underhaledæk- 
fjerene rustgule. 
Afbildn. Tab. XXXVIII. (Gallinula porzana). 
Længde 8%4”; Vingestrækning 14”. 
Næbet graagrønt, ved Roden orangegult, hos meget 
gamle Hanner næsten rødt. Benene graagrønne; Iris rød- 
brun. I Efteraarsdragten er det Askegraa mere olivenbrunt 
og det Hvide mindre rent. Den unge Fugl har mere Hvidt 
og gulgrønne Fødder, 
