557 
Artsm. Hoved, Hals og nedre Haledækfjer sorte, ellers mørkt blaaliggraa 
over hele Kroppen; Pandepladen, Næbet og Vingeranden hvide. 
Ung Fugl: olivenbrun. 
Afbildn. Tab. XXXVIII. g/. Han. — Suppl. Tab. 18, ung Fugl. 
Længde 17”. 
Iris hos de Unge brungul, siden brun, med den høiere 
Alder mørkerød; Benene uformeligt store, grøngraa, paa 
Forranden gule; Tæerne med deres Svømmelapper blyfarvede. 
Den er her i Landet almindelig paa større Damme og 
Søer, ankommer i April, forlader os først meget sent paa 
Efteraaret og overvintrer undertiden. Ynglende forekommer 
den mangfoldige Steder, baade i Danmark og de forhenværende 
danske Hertugdømmer. I Vendsyssel synes den dog ikke at 
yngle, og påa Bornholm vides den end ikke at være truffen. Paa 
den skandinaviske Halvø er den almindelig påa mange Steder 
i det sydlige og mellemste Sverrig. I Norge er den ikke 
sjelden i de sydlige Lavlande, hvor den yngler; i Halvøens 
nordligste Egne er den nu og da truffen og angives endog 
at være funden ynglende i Østfinmarken. Paa Færøerne 
forekommer den hyppigt om Efteraaret og Vinteren. I vore 
andre nordlige Bilande er den ikke bemærket. 
Lokkestemmen høres især om Natten og minder noget 
om Hundeglam. Reden, der ofte er svømmende, bygger den 
først i Mai mellem Rørene og lægger 7—10 graagule, sort- 
og brunprikkede Æg. 
Æggets Længde og Brede: 
WO mm Svend, 
57,5 '» 39 » 
I Parringstiden ligge Hannerne bestandigt i Strid baade 
indbyrdes og med andre Fugle, der yngle omkring dem, 
ogsaa med de tamme Ænder. Dens Kjød har en trannet 
Smag; de Gamle spises derfor ikke gjerne; derimod ere de 
Unge ret velsmagende. Den bliver let tam og kan fodres 
med Fisk. 
36 
