560 
med rustgule Fjerkanter og et hvidt Baand over Vingen; 
Hætten og Underhalsen mørkt askegraa, Struben renhvid, 
Nakken og Overhalsen rustrøde, Brystet, Bugen og Over- 
gumpen hvide, gråaplettede. Et hvidt Baand fra Næbet 
over Øiet til Nakken er mere eller mindre tydeligt. I Vin- 
terdragten ere alle de brune og rustgule Farver og Teg- 
ninger forsvundne; Overkroppen er graa, Underkroppen 
hvid med rødagtigt Skjær paa Underhalsen. Hunnen har en 
næsten ganske sort Hætte, og det brunrøde Halsbaand er 
smukkere. Den unge Fugl ligner de Gamle i Vinterdragten, 
men har mere Rustbrunt og Rustgult end disse. 
Odinshanen har hjemme i det høje Nord, i Nærheden 
af og indenfor Polarkredsen. Paa Vintertrækket besøger 
den os undertiden, men dog temmelig sjeldent. Den er 
skudt ved Helsingør og i November 1825 seet svømmende 
der i Havnen (Steenberg); Bonnez fik den ved Grenaa i 
Efteraaret 1850; Teilmann har én Gang skudt den ved Fil- 
søen; den er ligeledes skudt paa Møen (Scheel) og ved 
Siiens Udløb (Boie). I Slutningen af Septbr. 1871 blev et 
Exemplar skudt af Greve W. Lerche ved Saltbæk Vig og 
sendt til Fischer; en Han blev den 20de September 1874 
skudt påa Saltholm af Stud. med. Frisch og foræret til 
det zoologiske Museum. I Norge yngler den almindeligt 
ved Indsøer og Ferskvande indenfor Polarcirkelen , baade 
påa Øerne og paa Fastlandet, helt op til den russiske 
Grændse. Om Efteraaret og Vinteren træffes den ofte ved 
Landets sydlige Kyster, og i de senere Aar er den funden 
ynglende i Vidiebæltet paa de sydlige. Høifjelde. I Sverrig 
forekommer den ligeledes fortrinsvis i den nordligste Del, 
men dog mindre hyppigt end i Norge. Under Træktiderne 
er den bemærket paa Øerne i Østersøen og ved Sverriges 
sydlige Kyster, dog kun ganske undtagelsesvis. Paa Fær- 
øerne yngler den enkelte Steder ved Indsøer mellem Fjeldene. 
Paa Island er. den temmelig almindelig; den kommer dertil 
