577 
sky og ruge saa ivrigt, at de låde sig gribe paa Reden. 
Kjønnene ere ens i Størrelse og Farve. 
Almindelig Skrofe, Puffinus anglorum, Ray. 
Syn.  Procellaria puffinus, Briinn. — Procellaria anglorum, Temm. — 
Puffinus arcticus, Faber. — Nectris anglorum, Forster. 
Dansk: Skrofe, Skraape. Norsk: Lire, Skraåap, Skrape. Svensk: 
Mindre Lira. Færøisk: Skråapur (M.), Skråpur, Skråpur (H.), Ungen: 
Liri (H.). Islandsk: Skrofa. 
Årtsm. OQverkroppen sort (gammel Fugl) eller brungraa (ung Fugl). 
Bugsiden hvidagtig; Næbet 2”. De hvilende Vinger naae 1” 
udenfor Halen. 
Afbildn. Tab. LI, a. (Puffinus arcticus.) 
Længde 14”. 
Næbet blaagraat; Benenes Bagside samt Ydertaaen 
mørkebrune, ellers kjødfarvede, Svømmehuden lyst kjød- 
farvet; Iris brun; Underkroppen med Alderen hvid (dog ere 
Lægfjerene sorte), hos de Unge hvidagtig graabrun. Efter 
Naumann forekommer den ikke såa sjeldent i Nordsøen, 
navnlig Nord for Helgoland, hvor den viser sig aarligt i smaa 
Selskaber af indtil 20 Stkr., især efter længere Tids Storme 
af Nordvest. Han anfører saaledes, at to gode Skytter vare 
saa heldige at skyde 11 Stkr. påa én Dag, og at en Ven 
af ham hvert Aar forskaffede ham nogle fra Havet omkring 
Øen. Ifølge Forf's. Optegnelser er den skudt ved «Batteriet» 
i Flensborg Fjord i Januar 1847 af Meubelhandler Johan- 
sen og ved Blokhus den 23de Marts 1858. Fra Sverrigs 
Kyster kjendes intet Exempel  påa dens Forekomst, og i 
Norge selv vides den ikke at være skudt eller bemærket, 
men den er oftere iagttaget paa Fiskepladsen Storeggen 
udenfor Aalesund. Til Færøerne, hvor den yngler i Mængde, 
ankommer den i Midten af Marts, trækker bort derfra i 
September og begiver sig ud paa det aabne Hav, hvor den 
tilbringer Vinteren. Paa Havet omkring Island træffes den 
