581 
sydlige Del af Davisstrædet nærmer den sig derimod kun 
Kysterne i taaget Veir %). 
Naar de Søfarende see den, holdes det gjerne for et 
Tegn paa en nær forestaaende Storm. Den lever selskabe- 
ligt, er fredsommelig og langtfra at være sky, især naar 
den ruger; den forsvarer sig ved at udsprøite Tran gjennem 
Næbet og bide. Dens Stemme lyder ubehageligt og raat. 
Den yngler i saa store Selskaber, at Beboerne paa Hebriderne, 
Vestmanøerne og påa nogle andre Øer ved Island aarligt 
samle mindst 20—30,000 Unger, og lige såa mange und- 
komme, hvilket, da den kun lægger 1 Æg, forudsætter et 
dobbelt saa stort Antal voxne Individer. Ægget, som midt 
i Mai lægges paa de steile Klippevægges fremspringende 
Dele, er noget større end Husandens; det er hvidt og skarp- 
kornet. 
Æggets Længde og Brede: 
66mm. AD DET: 
82,5 ”» 51,5 » 
Baade Fugl og Æg have en stærk Tranlugt, som længe 
vedligeholder sig hos Skindet og det udblæste Æg. Næringen 
bestaaer af Aadsler af Hvaler, Sæler og andre Sødyr, samt 
Fiske, Mollusker og Goplere. 
Albatros-Slægten, PDromedea, L. 
Næbet længere end Hovedet, meget kraftigt og med 
en stor Krog i Enden; Næbryggen bred, hvælvet. Næse- 
borene omtrent ved Næbets Midte, adskilte ved et bredt 
”) Under Navnet Procellaria minor, har Forf. opstillet den nordgrøn- 
landske Form som en selvstændig Art («Danmarks Fugle.» Pag. 324) 
og afbildet den i ?det Suppl. paa Tab.7. Det kan imidlertid nu 
siges at være afgjort med Sikkerhed, at de to Former ikke ere arts- 
forskjellige. 
Udg. 
