582 
Mellemrum, hvert af dem dannende et kort Rør. Vingerne 
overordenligt lange, Zden Svingfjer længst. Bågtaa mangler. 
AÅlbatrosserne tilhøre den sydlige Halvkugles udstrakte 
Have; de ere fortrinlige Flyvere, men kunne formentlig kun 
ved Støddykning tvinge sig under Vandfladen. Paa Land 
ere de meget ubehjælpsomme og færdes derfor næsten ude- 
lukkende i Luften og påa Havet. 
Diomedea culminata, Gould. 
Artsm. Næbet sort med en gul Stribe langs Ryggen og en lignende 
langs Undernæbet. Kappen skifersort, Hovedet og Bagsiden af 
Halsen lysegraa. Den foldede Vinges Længde ec. 187/2”. 
Afbildn. Ny Tavle. 
Det eneste Tilfælde, i hvilket denne mærkelige, i Syd- 
havet hjemmehørende Fugl vides at være truffen i Skandi- 
navien, fandt Sted i April 1834, da et Individ blev fanget 
paa Isen paa Fiskumvang i Ekers Præstegjæld i Norge under 
59? 50" og af Prof. W. Boeck blev indsendt til Universitets- 
Museet i Christiania, hvor den opstilledes under det urigtige 
Navn |D. elororhynchos, Temm. 
Af denne sidstnævnte Art, der har sit Hjem i det indiske 
Ocean, blev derimod for omtrent 30 Aar siden skudt et 
Individ, der havde forvildet sig til Vestmannø ved Sydkysten 
af Island. Skelettet blev af Lægen, Hr. Haalland, sendt til 
Prof. Eschricht og findes nu opstillet i det herværende 
zoolog. Museum. Den er mindre end .D. culminaia, men 
har længere Næb og ingen gul Stribe paa Undernæbet. 
Med Undtagelse af disse to Tilfælde kjendes der intet 
Exempel påa, at nogen Albatros er truffet ved vore eller 
vore nordlige Bilandes Kyster. Vel angiver Fritsch (Naturgesch. 
d. Vogel Europas), åt en Diomedea exulans skal være iagt- 
taget i Danmark, men dette beroer uden Tvivl paa en Mis- 
staaelse af en Notits hos Brinnich (Ornitholog. borealis. 
Pag. 31), ifølge hvilken denne Fugl sagdes («2 fertur») at 
