584 
Sommerdragtens askegraa og sorte Farver sig næsten over 
hele Kroppen. Den ydre Kjønsforskjel bestaaer fornemmelig 
i, at Hunnen er mindst. Deres Flugt er svaleagtig, høi og 
let, men noget hoppende; deres Gang er trippende, og i 
Sædet har Kroppen en vandret Stilling med krydslagte 
Vinger; under Hvilen trækkes Halsen ind, såa at den sorte 
Hætte næsten er i lige Linie med Ryggen. Ungerne ere 
indtil den Zden Fjerfælding forskjeilige fra de Gamle; disse fælde 
to Gange om Aaret, hvorved hos nogle blot Farven paa Hovedet 
forandrer sig. De ere alle temmelig urolige og sky Fugle, 
der blot paa de Ynglesteder, hvor de ikke blive efterstræbte, 
ere mindre frygtsomme; i Henseende til Stemmen have alle 
Arterne stor Lighed med hverandre; deres Skrig er hæst, 
svagere eller stærkere efter Fuglens Størrelse. De egenlige 
Hav- eller Søterner bygge ingen Rede, men lægge deres 
Æg imellem Stene, i Sandet eller nåa Jorden; Moseternerne 
derimod give Æggene et.lille, men skjødesløst sammenføiet 
Underlag og lægge dem tildels påa meget fugtige Steder. 
Æggenes Antal er gjerne 3—4; de ere temmelig store, 
gråa-, brun- og sortplettede paa lysere Grund og variere 
meget. De ere velsmagende, hvorimod Ternernes Kjød er 
seigt og har .en ubehagelig, trannet Smag. De ere alle 
Trækfugle, som komme hertil sidst i April eller først i Mai 
og forlade os sidst i August eller Begyndelsen af September. 
Iste Underslægt: Havterner, Sterna (s. str.). 
Den hvide Farve er fremherskende. Halen i Regelen 
dybt kløftet; Svømmehuden stor og næsten ikke udringet. 
Deres Opholdssted er Havet eller større Søer og Floder i 
Nærheden deraf. 
