627 
talrig i Landets sydlige Del. Den yngler ikke i Kolonier, 
men altid enkeltvis. 
Den er en nidsk, ufordragelig Fugl, som udmærker sig 
ved sin lette, behændige Flugt. I Levemaade afviger den 
ikke væsenligt fra de andre Kjover, dog fisker den mere 
selv og dræber ikke andre Fugle. Ved Færøerne holder den 
sig altid til Sildestimerne og andre Steder, hvor «Riden» 
(Larus tridactylus) fisker, og plager denne indtil, den afgiver 
sin Fangst, som Kjoven da griber i Luften. Maagen søger 
med en paafaldende Behændighed og under jamrende Skrig 
at undgaae dens Forfølgelse for at beholde den for Ungerne 
bestemte og ofte surt erhvervede Fangst”). Den yngler i 
Mængde saavel i Kjær som paa høie Klippebredder, hvor 
den i en lille Fordybning lægger sine 2 Æg af olivengrøn 
Farve med brune Pletter, som især ere samlede påa den 
butte Ende. 
Æggets Længde og Brede: 
Som 4Qmm. 
61 » 42 » 
Den forsvarer sine Æg ved at slaae ned paa Rede- 
forstyrreren, og naar den har Unger, anstiller den sig (lige- 
som ÅAgerhønen, Rødbenen og flere andre Fugle), som om 
den ikke kunde flyve, idet den flagrer ynkeligt omkring eller 
slæber sig med hængende Vinger og pibende henad Jorden, 
som om den vilde bortlede Opmærksomheden fra hine. 
Kjødet er uspiseligt. 
Lille Kjove, Stercorarius cepphus, (Brinn.) 
Syn. Catharacta cepphus, Briinn. — Stercorarius  longicaudatus, 
Briss. — Lestris Buffonii, Boie. — Lestris crepidata, Brehm. 
Dansk: Lille Kjove. Norsk: Fjeldjo. Svensk: Långstjertad Labbe, 
Fjållabbe.  Færøisk: Tjegvi (M.), Tjoi, Tjoggvi (H.). 
") Deraf det færøiske Ordsprog om en Stærkere, der plager en 
Svagere: at det er som naar «Tjegvi pujnur Ride». 
