633 
mindre Flokke for åt gaae længere mod Syd, blive enkelte 
Stykker undertiden tilbage og overvintre paa Øerne. Paa 
Island er den almindelig hele Aaret rundt; adskillige Indi- 
vider forlade om Efteraaret den nordlige Del af Øen og 
drage til de aabne Bugter paa dens Sydkyst, hvor de over- 
vintre. I Grønland har den, som det synes, tidligere ynglet, 
men den blev udryddet af de Indfødte i Fældetiden. Senere 
er den paany truffet i Landets sydlige Del og vil muligvis 
atter fæste Bo der. 
Dens Skrig lyder yderst behageligt og har, naar mange 
istemme det, Lighed med en fjern Klokkeringning; det høres 
i stille Veir over en Mil borte. Den nærer sig mest af 
Vandplanter og Vandinsekter. Dens store Rede indeholder 
5—7 gulhvide Æg; i Begyndelsen af Juni ere Ungerne ud- 
rugede. 
Æggets Længde og Brede: 
[OT ate bonn: 
112 > TA » 
I Lapmarken fanges den i Vaagerne om Vaaren med 
Slagjern (de saakaldte Svanehalse); for at komme den paa 
Skud klæder Skytten sig i hvid Skjorte og kryber bag et 
Skjul.  Luftrøret har en eiendommelig Bygning; det er 
noget sammentrykt, saa at dets Gjennemsnit er ovalt, og af 
forskjellig Tykkelse påa de forskjellige Steder. Med sin 
nedre Ende træder det ind i Brystkammen, hvor det danner 
en lodret Bugt, gaaer derefter ud af samme Aabning hen 
under Gaffelbenet, danner paany en Bugt, løber ind imellem 
Nøglebenene og deler sig først da i to lange Luftrørsgrene. 
Sangsvanen er lettere at tæmme og godmodigere end 
Knubsvanen, men dens Holdning er mindre skjøn. I Affekt 
hvæser den som Gjæssene. 
De Unges Kjød er velsmagende. 
