636 
de «slaaet af». I Norge er den kun skudt en eneste Gang, 
nemlig i 1870 i Nærheden af Christiania. I Sverrig træffes 
den kun i Skaane, hvor den yngler paa adskillige Steder, 
dog ikke saa talrigt som tidligere, og ved hvis Kyster den 
navnlig om Vinteren, endog i meget strænge Vintere, op- 
holder sig i store Flokke. I vore nordlige Bilande er den 
ikke truffet. I Yngletiden ere de Gamle meget bidske og 
vanskelige at komme nær. Selv deres Lige forfølge de og 
dræbe dem undertiden, nåar de vove at overskride deres 
Revier. Man har Exempler påa, åt Knubsvanen er bleven over 
hundrede Aar gammel. Til Reden, som bygges :i Begyn- 
delsen af Mai, benytter Hunnen hele Klumper af Vandplanter, 
som den sammendynger, indtil Reden holder 3—4 Fod i 
Gjennemsnit. Den rugende Hun hår en omhyggelig Mage 
og en ridderlig Forsvarer i Hannen. De 5—8 graagrøn- 
agtige Æg ere dobbelt såa store som Gaaseæg. 
Æggets Længde og Brede: 
MET Mern: 
121 » TES 
De efter 5—6 Ugers Forløb udkrybende Unger vårmes 
blot én Dag af Moderen, hvorefter de den næste Dag for- 
lade Reden og svømme omkring med hende. Denne Svane 
renser Dammene for Vandplanter og forhindrer saaledes deres 
Tilgroning, ligesom den [ogsaa fordriver Fiskenes Fjender, 
uden selv at anrette videre Skade paa Fiskerierne. 
Gaaseslægten, ÅAnser, Briss. 
Næbet ikke længere end Hovedet, afrundet kegle- 
formigt; dets Højde ved Roden større end dets Brede, mod 
Spidsen nedtrykt og smalt, med en skarp Negl; i Kanterne 
forsynet med kegleformige Takker; Næseborene långagtige, 
gjennemsigtige, i Midten af Næbet. Benene middelhøie, 
stærke, næsten midt under Kroppen; Tarsen hos de fleste 
Arter længere end Mellemtaaen, Bagtaaen uden Hudflig. 
