641 
den aarligt ynglende, men mindre talrigt. I de sydligere 
Dele af Halvøen forekommer den kun tilfældigt paa Trækket, 
som i Regelen falder mere østligt. 
Den yngler ved ferske Vande, navnlig ved Indsøer med 
flade Bredder. 
Æggets Længde og Brede: 
Momm: ANS mm: 
76 » 46 » 
Sædgaas, Ånser segetum, (&m,) 
Syn. Anas anser L. — Anas segetum, Gm. — Anser brachy- 
rynchus, Baill. (Mém. de la Soc. Roy. d'émul. d' Abbeville. 
Vol. I. 1833)"). — 4. platyurus, A. segetum, AÅ. rufescens, 
Å. arvensis, A. obscurus, A. Bruchit, A. paradoxus, Brehm 
(Vogelfang 1855). 
Dansk: Sædgaas, Ruggaas (fordi den om Vinteren fornemmelig opholder 
sig paa Rugen), Klingergaas. Norsk: Stor Graagaas, Sædgaas. Svensk: 
Sådgås, Skårgås, Vildgås. Islandsk: Grågås. 
Artsm. Næbet sort med rødgul Ring imellem Næseborene og Spidsen; 
Benene rødgule, Overvingeranden og Undervingen mørkt aske- 
gråa; Underryggen sortgraabrun.  Vingespidserne række langt 
udenfor Halen. 
Afbildn. Tab. XLV. 
Længde 28—30”; noget mindre end vor almindelige 
tamme Gaas; Halsen rankere; Næbet kortere; hos den gamle 
Fugl ved Roden omgivet af en hvid Kant. Mørkegraa med 
lysere Underkrop og hvid Undergump, lyst brungraa Kanter 
Z) Hos den levende Fugl er Næbets røde Baand mørkt rosenrødt (ikke 
teglstensrødt), og Fødderne have ligeledes denne Farve; ved Døden 
forsvinde begge disse Kjendemærker. Denne Form ansees forøvrigt 
af adskillige Ornithologer for en selvstændig Art. 
