643 
Del, hvortil den skarevis ankommer i Slutningen af April; 
en Maanedstid senere trækker den op paa Bjergsletterne for 
at yngle. Naar de trække, flyve de, ligesom andre Gjæs, i 
to Linier, en kort og en lang, der støde sammen fortil i 
en spids Vinkel, men sjeldent bestaaer Flokken af flere end 
12 Individer. Jagten lykkes bedst, naar man skjuler sig, 
hvor den om Aftenen i Mængde pleier at indfinde sig til 
Nattekvarter, hvilket den forraader ved den Mængde Exkre- 
menter, den efterlader sig; ved Jyllands Vestkyst benytte 
Gaaseskytterne ofte smaa Høstakke til Skjul. Er man i Be- 
siddelse af en tam "Sædgaas, kan denne tjene til Lokkefugl. 
Hvor den opholder sig i Mængde gjør den undertiden stor 
Skade paa Sæden. Kjødet, især de Unges, er meget vel- 
smagende. 
Æggets Længde og Brede: 
Genm: 55,5 mm. 
89 » SOE, 
Varieteten ÅA. arvensis, Brehm, Afbildn. Tab. LIV (Sup- 
plementstavle), der af nogle, Forfattere, betragtes som en 
selvstændig Art, udmærker sig fornemmelig ved sin noget 
betydeligere Størrelse og sine kortere Vinger. Den er her 
i Landet meget hyppig, især om Efteraaret. 
Graagaas, Ånser ferus, Steph, 
Syn. Anas Anser, L. — ÅAnser vulgaris, Pall. — Anser cinereus, 
Meyer & Wolf. 
Dansk: Graagaas, Vildgaas. Norsk: Graagaas. Svensk: Grågås, 
Vildgås. Færøisk: Gråagås (M.), Grågås (H.). Grønlandsk: Nerd- 
lernak (den tamme Form). 
Artsm.  Næbet tykt og stort, rødgult uden sort Tegning og med hvid 
Negl. Den mørke Øierånd og Benene blegt kjødfarvede; hele 
Underryggen, Undervingen og en meget bred Overrand paa 
Overvingen lyst askegraa. Gammel Fugl: Brystet og Bugsiden 
sortplettede; Vingerne naae ikke Halespidsen. 
Afbildn. Tab. XLIV. (4. cinereus). 
