644 
Fra denne største Art skal vor almindelige tamme Gaas 
nedstamme; Undergumpen, Siderne af Overgumpen samt 
de øverste og underste Haledækfjer ere rent hvide. Denne, 
saavidt vides, eneste her i Landet ynglende Vildgaas fore- 
kommer om Sommeren næsten overalt her i Danmark, hvor 
der findes Indsøer. I Randers Egnen har Fencker dog al- 
drig truffet den, hverken ynglende eller påa Trækket; tid- 
ligere har den i Mængde ynglet paa Veirø (Faber). I Norge 
yngler den talrigt paa Øerne langs Landets Vest- og Nord- 
kyst, især påa Strækningen mellem 64” og 70P; i Østfin- 
marken træffes den navnlig om Foraaret. Ved den sydligere 
Del af Vestkysten yngler den sparsomt, og i det Indre af 
Landet er den mindre hyppig end Sædgaasen. I Sverrig er 
den derimod almindelig i det Indre af Halvøens sydlige Del 
og yngler ved Indsøerne saavel i Skaane som i Blekingen 
og Smaaland. Langs Østkysten gaaer den regelmæssigt 
neppe høiere end til Upland. Paa Færøerne har den tid- 
ligere været overordenligt almindelig og ynglet i stor Mængde, 
navnlig ved Sørvaagsvatn, hvor man gjorde Jagt paa den i 
Fældetiden og derved udryddede den; nu sees den kun en- 
keltvis om Foraaret og Efteraaret, og i de sidste 30 Aar 
har, saavidt vides, intet Par ynglet paa disse Øer. Paa Is- 
land og i Grønland holdes den påa enkeite Steder som Hus- 
fugl, dog sjeldent. 
Naar Ungerne ere udvoxede, anstilles der Jagt efter 
dem; saasnart de kunne flyve, søge de med de Gamle til 
Havkysterne. I Begyndelsen af Juli «ruer» den eller fælder 
Svingfjer og kan då indtil Slutningen af Maaneden ikke 
flyve. Den nærer sig af Vandplanter, Græs, grøn Sæd og 
Korn og bygger Rede paa Holme eller i Søerne, påa Tuer 
"blandt Rør og Siv ved Bredderne; den lægger 5—8 hvid- 
agtige Æg, som ruges af Hunnen alene i 27—28 Dage, 
under stræng Bevogtning af Hannen, der ikke viger fra Fa- 
milien, før Ungerne ere fuldvoxne. Efter 2 Maaneders For- 
