648 
hertil; de fleste blive her i milde Vintre og forlade os da 
ikke før sidst i Mai eller i Begyndelsen af Juni. Dens 
dybe, knurrende Stemme har givet den Navnet «Knorte- 
(Knurre)gaas».… Om Foraaret kommer den i umaadelige 
Skarer til Norges sydlige Kyst, hvorfra den trækker Nord 
påa langs de ydre Skær helt op til Nordkap. Om Efter- 
aaret kommer den skarevis til Østfinmarken og trækker Syd 
paa langs Kysten forbi Jæderen. I det Indre af Landet er 
den kun undtagelsesvis bemærket paa Trækket, og den 
yngler intetsteds paa Halvøen. Til det sydlige Sverrig 
kommer den paa Efteraarstrækket i Slutningen af Sept. og 
Begyndelsen af Okt. Paa Færøerne sees den hyppigt hvert 
Foraar og Efteraar. Ifølge Faber er den sjelden paa Is- 
land, og den yngler der neppe. I Grønland forekommer 
den påa Trækket langs hele Vestkysten, men yngler kun 
Nord for 73” Br. I Holland herskede i gamle Dage den 
Overtro, at denne Gaas ikke fremkom af Æg, men af et 
Slags Krebsdyr, den saakaldte Andehals /Lepas anatrfera, L.). 
Men allerede Barenz, en hollandsk Søfarende, traf i Aaret 
1595 paa Spitsbergen en stor Mængde Ringelgjæs ved deres 
Æg og rev saaledes sine Landsmænd ud af deres Fordom. 
Ved alle vore Kyster, især i Limfjorden, er denne Gaas 
Gjenstand for ivrig Jagt. «I en god Kuling», sige Fiskerne, 
«skyde vi bedst Knortegjæs»; man kan nemlig da bedre komme 
dem paa Skud, inden de faae Tid til at lette, hvilket, naar . 
de ere fede, ikke skeer uden Vanskelighed, hvorfor de ogsaa 
bedst skydes, naar de flyve op. Den 4de Sept. 1817 fandt 
en Bonde i Nærheden af Ribe 22 Knortegjæs liggende døde 
påa en Ager og noget derfra endnu flere; formodenlig vare 
de dræbte af en Lynstraale. Knortegjæssene leve fortrinsvis 
af Drivtang og de mellem denne levende Snegle og Krebsdyr. 
Æggets Længde og Brede: 
TO 4T. 
