655 
hvide; Halen, de øvre Haledækfjer og Overgumpen glindsende 
sorte. 
Afbilån. Tab. XLVIII, (Anas rutila). 
Længde 23—24”. 
Hannen udmærker sig fremfor den ellers ganske lig- 
nende Hun ved et sort, purpurglimrende Halsbaand tæt 
ovenfor Brystet; Hovedet og Halsen ere i den høiere Alder 
hvidgraa med rustgult Anstrøg. 
Dens Hjem er Mellemasien og Nordafrika. Efter E. 
Hages Notitser skal den være skudt paa Bornholm og af 
Bruinnich være sendt til Pennant; ifølge afdøde Kammer- 
herre Poulsens Optegnelser kom dette Exemplar til det 
kgl. Museum. Denne Angivelse maåa dog beroe paa en 
Feiltagelse, idetmindste findes Exemplaret ikke i Museet, 
og, som bekjendt, existerede dette ikke paa Brunnichs og 
Pennants Tid. I Norge er denne Årt ikke truffet, men 
i Sverrig blev en Han skudt i Stockholms Skærgaard den 
22de Mai 1854. 
Æggets Længde og Brede: 
(Do AN mm. 
66 » 48 » 
2den Underslægt: Kjærænder, Anas, Bonap. 
Disse ere de egenlige Ferskvandsænder; de opholde sig 
paa Indsøer, i Aaer, Damme og andre, med Rør, Siv og 
andre høie Planter bevoxede ferske Vande; sjeldnere, og 
kun udenfor Yngletiden, især om Vinteren, opholde de sig 
ved Havkysterne, fornemmelig ved Udløbet af Aaer og Bække, 
altid paa grundt Vand. Næbet mere eller mindre langstrakt, 
fortil bredere end eller lige saa bredt som bagtil, i hele sin 
Længde forsynet med fine, sammentrykte, stundom lang- 
strakte Lameller. Hos Arterne af denne Gruppe er den 
ydre Kjønsforskjel stærkt udpræget, idet nemlig den gamle 
Han har en fra Hunnens aldeles forskjellig og langt præg- 
