656 
tigere Vinter- og Vaardragt. De nære sig af Vandplanter, 
Frø, Insekter, Orme, Fiskerogn 0.s.v. og have et meget 
velsmagende Kjød. 
Stokand, Ånas boschas, L. 
Dansk: Stokand, Græsand, Kjærand, Moseand, Roand (i Fælding), Ro- 
andrik (Hannen i Fælding), Graaand, Bygand (Thy). Norsk: Stokand. 
Svensk: Gråsand, Stockand. Færøisk: Vidldunna (M.), Vilddunna (H.). 
Islandsk: Grånhåfåa, Gråådnd, Stora Stokånd, Blåkollsånd. Grøn- 
landsk: Kartlutok. 
Afbildn. Tab. XLVI. — Suppl. Tab. 25. 1, Han i Sommerdragt. 2, Hun. 
Længde 22—23"; Iris lysebrun. Hannens Vinterdragt 
(fra Okt. til sidst i Mai): Hovedet og Halsen prægtigt glind- 
sende mørkegrønne, nedentil begrændset af et hvidt Hals- 
baand, Ryggen graabrun med mørkere Tegninger, Skuldrene 
graahvide, sortvatrede, de øvre Vingedækfjer graa, Sving- 
fjerene mørkegraa; Underryggen, Overgumpen og "de 4 
mellemste opadkrummede Styrere sortegraa, den øvrige Hale 
hvid med mørkegraa Prikker; Forbrystet mørkt kastanie- 
brunt; det Øvrige af Underkroppen fint sortvatret påa hvid- 
agtig eller graahvid Grund. Haånnens Sommerdragt (Juni— 
Sept.) ligner mere Hunnens, der er blegt rødagtigt graabrun 
med sorte Tvær- og Længdepletter og med mattere Speil; 
i denne Dragt mangler Hannen de opadbøiede Halefjer, men 
Speilet er glindsende, og Brystet samt Siderne have en 
mørkere, skjønnere brun Farve end hos Hunnen. Ungerne 
ligne Moderen; de unge Hanner ere kjendelige ved den 
mørkere Farve paa Hovedet og Bagryggen, uden rustbrune 
Fjerkanter, og ved en mørkebrun Plet ved Mundvigen. 
Den er Stamfugl til den almindelige tamme And, der 
ikke sjeldent paafaldende ligner den.  Stokanden er dog 
meget vanskelig at tæmme, selv naar den er fanget som 
ung eller endog udklækket blandt tamme Ænder. Den er 
hos os den almindeligste af Kjærænderne og opholder sig i 
de med Siv, Græs, Rør og Buske bevoxede ferske Vande, 
