665 
gul Varietet fra Omegnen af Flensborg. I Norge var den 
indtil for ikke mange Aar siden kun truffet en enkelt Gang, 
men i de senere Aar er den gjentagne Gange skudt i Lan- 
dets sydvestlige Egne, og der er al Grund til at antage, at 
den ogsaa yngler der. I Sverrig er den almindelig paa flere 
Steder i de mellemste Provindser, navnlig ved Gøteborg. 
Den opholder sig og yngler blandt Græs og høie Væxter 
ved Ferskvandsbredder, er mindre vild end de foregaaende 
og ligner i saa Henseende Krikanden. De 7—12 Æg ere 
gulagtigt hvide og findes i første Halvdel af Mai. Kjødet er 
velsmagende. 
Krikand, Anas crecca, L. 
Syn. Querquedula crecca, L. 
Dansk: Krækand, Krikand, Norkand, Rødnakke (Thy). Norsk: Krikand, 
Sirku, Saurond, Lortond. Svensk: Krickand, Krecka, Kråcka. Fær- 
øisk: Åndt (M.), Stikåndt? (M.), Ondt (H.), Krikkondt (H.) Islandsk: 
Urtånd, Urt. 
Artsm. Omkring Øiet en bred, påa Siderne af Nakken og Halsryggen 
en bueformigt nedløbende, foran hvidt indfattet, grøn Stribe; 
Speilet stort og smukt grønt, foroven og forneden begrændset 
af Sort, foran med en bred hvid og rustfarvet, bagved med en 
smallere hvid Indfatning; Svingfjerskafterne brune, Næbet sort- 
agtigt. 
Afbildn. Tab. XLVII, — Suppl. Tab. 26. 1, Han i Sommerdragt. 2, Hun. 
Denne mindste indenlandske And har kun en Længde 
ans 740 
Den gamle Han udmærker sig ved den grønne Plet 
paa Siderne af Hovedet; Næbet er sort, Iris brun, Benene 
blygraa. Hos Hannen i Vinterdragt er Hovedet og Halsen 
rødbrune; omkring Øiet og ned ad Baghalsen en grøn 
Stribe, som foran er indfattet med Hvidt; Struben sort; 
Underhalsen, Ryggen og Skuldrene hvidt- og sortvatrede. I 
Sommerdragten, fra Juli til Sept., er Hannen forskjellig fra 
