668 
Hunnens Grundfarve er, ligesom hos de andre Ferskvands- 
ænder, mere gråabrun; den har mindre, kortere og afrun- 
dede Pletter, medens Hunnen af Spidsanden, der mest ligner 
den, har mørkere Længdepletter paa Hovedet og Halsen. 
Den yngler, om end sjeldent, her i Landet. Forf. har 
flere Gange skudt den i Yngletiden, og Faber traf den 
midt om Sommeren ved Esrom Sø. Ifølge Forf.s senere 
Optegnelser yngler den påa nogle Øer i Lammefjorden 
(Splittorp). Fencker traf d. 30te Juli 1870 en Flok af 20 
Andrikker i Randers Fjord og anseer det derfor som sand- 
synligt, at Ynglepladsen har været i: Nærheden deraf. I 
Træktiden og hele Vinteren igjennem er den temmelig 
hyppig og skydes jevnlig overalt ved vore Kyster og paa 
større Indsøer. Efter Angivelse fra Pastor Fogh i Varde 
er den om Efteraaret meget hyppig ved Fanø og såa godt 
som den eneste der forekommende Ferskvandsand. I Fugle- 
køierne ved Vesterhavet fanges den i stor Mængde. I Norge 
yngler den almindeligt i Skærgaarden langs hele Vestkysten 
og Nordkysten op til den russiske Grændse. I Landets syd- 
østlige Del forekommer den kun under Træktiderne og om 
Vinteren, undertiden meget talrigt. I det nordlige Sverrig 
yngler den i talløs Mængde, undtagelsesvis i Landets mel- 
lemste Provindser. Paa Færøerne er den ikke sjelden, men 
er dog, saavidt vides, ikke funden ynglende. Paa Island 
yngler den hist og her, især i Øens sydlige Del; men i 
Grønland indfinder den sig kun som en tilfældig og sjelden 
Gjæst. 
Den forraader sit Opholdssted ved sin idelige Piben, 
som den ogsaa lader høre om Natten, hvor den trækker 
over. 
Den lægger 8—9 glindsende hvide Æg. 
Æggets Længde og Brede: 
54mm. 30vmn: 
5T » 39 » 
