| 669 
Næringen bestaaer, som de forriges, af Vandplanter, 
Frø, Græs, Insekter og Orme. Dens Kjød er mindre godt. 
B. Dykænder. 
Bagtaaen med Hudlap. 
— De herhen hørende "Arter have et tykkere Hoved og 
kortere Hals end de foregaaende, en kort, bred og plump 
Krop, paa hvilken Benene sidde længere tilbage end hos de til 
forrige Afdeling hørende Arter; Tarsen er kort og sammen- 
trykt. Tæerne ere længere end, ofte dobbelt saa lange som, 
Tarsen. Vingerne ere korte og hvælvede, og Fjerene stivere 
end hos de andre Ænder. Arterne af denne Gruppe 
dykke med hele Kroppen til Bunden af Vandet efter deres 
Næring og opholde sig paa dybere Vand. De gaae slet, 
tungt, vaklende og med meget opreist Bryst, flyve temmelig 
tungt, men svømme og dykke udmærket. Naar de svømme, 
ligge de meget dybt i Vandet, saa. at ikke. den hålve Krop 
er ovenfor. De kunne opholde sig længe under Vandet, 
og de dykke paa flere, enkelte endog påa mange (50— 
60), Favnes Dybde efter Muslinger 0. s. v.; deres øvrige 
Næring bestaaer af Fiske, Vandinsekter, Orme 0. desl. 
De fleste opholde sig udenfor Yngletiden næsten udeluk- 
kende paa Havet, ofte langt fra Land; nogle yngle i 
Nærheden af Havet, andre ved Ferskvand. Hunnen lægger 
et stort Antal ensfarvede, uplettede Æg, som. den alene 
ruger, medens Hannerne slaae sig sammen i Selskaber og 
besøge Fjorde, Søer og andre Vande. Man fanger dem i 
store, under Vandet opstillede Net og skyder dem fra Baade, 
ved Vaager (bag opstillede Isstykker) o.s.v. De flestes Kjød 
er trannet og ubehageligt; af nogle Arter have Dunene 
megen Værd. Ogsaa i denne Afdeling er Hannen forskjellig 
fra Hunnen og har hos de fleste en fra Vinterdragten for- 
skjellig Sommerdragt, der mest ligner Hunnens og Ungernes; 
437 
