673 
den ynglede der. Den iOde Juni 1857 fandt Forf. den yng- 
lende i Nors Sø i Thy, og Dyrlæge Grill, som skød en gl. 
Han d. 10de Aug. 1876 i Odense Fjord, har meddelt Udg., 
at den ifølge Strandskytternes Paastand undertiden opholder 
sig der hele Sommeren. I Norge træffes den ynglende ved 
Fjeldvandene, især i Landets sydligere Egne, men dog ogsaa 
helt oppe i Østfinmarken; ved de sydlige Kyster overvintrer 
den almindeligt. I Sverrig yngler den talrigt i Landets 
nordlige Del, undtagelsesvis i de sydligere Provindser. Paa 
Færøerne er den almindelig om Efteraaret og Vinteren; om 
Sommeren sees den sjeldnere, men sandsynligvis yngle dog 
enkelte Par der. Paa Island yngler den meget almindeligt; 
den kommer dertil midt i Marts og drager bort henimod 
Slutningen af Oktober. Ifølge Faber (Prodr. Pag. 72) lægge 
ofte flere Hunner deres Æg i en og samme Rede. I Grøn- 
land forekommer den kun tilfældigt. 
Meget ofte bliver den ved Dykningen .hængende i Fi- 
skernes Silde- og Torskegarn; de fleste skydes i Vaagerne. 
Dens 8—12 Æg ere forholdsvis temmelig store og hvid- 
agtiggraa, baade større og mørkere end Stokandens. 
Æggets Længde og Brede: 
6e2mm 40; 
68 » kl » 
Taffeland, Fuligula ferina, (L.) 
Syn. Anas ferina, L. — Platypus ferimus, Brehm. — Åythya ferima, 
Boie. — Fulix ferina, Sundew. 
Dansk: Taffeland, Brunnakke, Rødnakke. Norsk: Taffeland. Svensk: 
Rodhalsad Dykand. 
Artsm. Næbet sort, med et hos Hannen lyseblaat, hos Hunnen blaa- 
graat, hos Ungerne utydeligt Baand over Midten, fortil kun lidet 
bredere end ved Roden; Speilet askegraat; Benene blåagraa 
med sort Svømmehud. Hovedet og Overhalsen rustrøde, For- 
brystet sort eller mørkebrunt. 
