678 
gl. Han. — Suppl. Tab. 27, har maaskee endnu mindre Ret end fore- 
gaaende til at optages blandt Skandinaviens Fugle; den eneste Beretning 
angaaende dens Forekomst er en Meddelelse af Wiedemann om, at den for 
en Del Aar siden er funden ynglende i en Dam ved Slesvig, men Rigtig- 
heden af denne Angivelse er ikke senere bleven bekræftet af Nogen- 
somhelst og er i og for sig højst usandsynlig. 
4åde Underslægt: Sortænder, Ozdemta, Flem. 
Næbet foran temmelig fladt, med Alderen pukkelagtigt 
opsvulmet ved Roden, længere end Tarsen; Næseborene i 
Midten af Næbet; Pandeskjellet lige eller fremgaaende. Halen 
med 14 Styrere, kileformigt tilspidset; det lille Vingespeil 
uanseeligt, mørkebrunt, sort eller hvidt. Hannerne sorte, 
med eller uden Hvidt; Hunnerne og Ungerne mørkebrune; 
Benene røde eller mørkt olivengrønagtige; Svømmehuden, 
Saalerne og Taaledene sorte. 
De her hen hørende Arter yngle især ved ferske Vande, 
men opholde sig ellers helst paa Havet. Deres Næring be- 
staaer fortrinsvis af Skaldyr og Krustaceer, sjeldnere af Vand- 
planter. 
Sortand, Oidemia nigra, (L.) 
Syn. Anas nigra, IL. — Anas atra, Pall. — Fuligula nigra, Steph. — 
Platypus niger, Brehm. — Melanitta nigra, Boie. — Fuliæ nigra, 
Sundew. 
Dansk: Sortand, Kuland, Sværten, sort Himmelhund (Lillebelt). Norsk: 
Svartand. Svensk: Sjåorre, Hafsorre. Islandsk: Hrafnsénd. 
Artsm. Intet Vingespeil; Benene graabrune; Næbknolden lav og noget 
bred. Hannen sort; Hunnen brungraa (uden Næbknold). 
Afbildn. Tab. XLVIII (Anas nigra). — Suppl. Tab. 28. 1, Gammel Hun. 
2, Ung Fugl. 
Længde 18—19”. 
Hunnen mindst. Hannen i Vinterdragt: Næbet sort 
