683 
Vingedækfjerene sorte eller sortagtige, glindsende, med 
blaagraa Fjerkanter; Bagryggen, Overgumpen og Skinne- 
benets Yderside sorte; Speilet hvidt; Svingfjerene sortebrune. 
Hos den unge Han ere de Steder brune, som senere blive 
sorte. De Unge have førend første Fælding en brunere 
Rygfarve og et mørkere Forbryst. Hos den gamle Han i 
Sommerdragten er Hovedet og Overhalsen ensfarvet mørke- 
brune; senere mørkegraa med rustbrunt Skjær påa Under- 
halsen; Forbrystet og Ryggen have askegraa Fjerkanter. 
Om Vinteren, især naar denne er stræng, er Hvinanden 
en af de almindeligste Ænder ved vore Kyster og i Fjor- 
dene; mange vandre dog sydligere og vende tilbage i Marts 
og April. I Holsten yngle enkelte i de med Rør tætbevoxede 
Søer og Damme (Boie). I Norge er den udbredt overalt 
- Nord for Fjeldryggen; Syd for denne forekommer den 
navnlig i Landets østlige Egne, hvor den yngler ved de 
fleste subalpinske og alpinske Søer og Elve. I Træktiderne 
og om Vinteren er den overordenlig talrig ved den sydlige 
Kyst. I Sverrig yngler den fortrinsvis ved Søerne i det 
Indre af Landet mellem den 62de og 68de Bredegrad, men 
træffes dog aarligt ynglende helt ned til Smaaland og hist 
og her i Skaane. Paa Færøerne er den ikke sjelden, men 
paa Island og i Grønland forekommer den ikke. 
Paa Ynglestederne er den tam, men paa Vandringerne 
temmelig sky. Reden findes enten i Rør og Siv ved Vand- 
bredderne eller, ligesom Stokandens, paa afhuggede Træ- 
stammer, eller som Skalleslugerens i hule Træer. Den 
er stærkt udforet med Dun og indeholder 9—12 lyse- 
grønne Æg. 
Æggets Længde og Brede: 
omen: 4] mm. 
63 » 42 » 
Den skydes enten ved at man løber paa nært Hold, me- 
dens den dykker, eller i Vaager, og fanges i Garn. 
4Å4 
