690 
helt ned til Skaane, men dog hyppigst i Østergøthlands og 
Sødermanlands Skærgaarde og påa Gottland. Sit svenske 
Navn har den erholdt, fordi den om Foraaret viser sig sammen 
med spredte Individer af Har. glactalis. Paa Færøerne, Is- 
land og i Grønland er den ikke bemærket. 
8de Underslægt: Ederænder, Somaterza, Leacl. 
Næbet langstrakt tilspidset, længere end Tarsen, paa 
Siderne af Panden meget" høit. Pandens Fjer strække sig 
frem paa Næbet i tre Flige, én langs hver af Overnæbets 
Rande og én påa Næbryggen. 
Hannerne hvidbrogede; Hunnerne brunt og graatsprag- 
lede. De opholde sig mest ved Havet, men træffes dog og- 
saa langt inde i Landet, saaledes ved de store Indsøer i 
Nordamerika. Fjerklædningen er overordenlig tæt og dunrig; 
Hannerne have en dobbelt Fælding, men bære den mørke, 
mindre smukke Sommerdragt, der ligner Hunnens, kun i et 
Par Maaneder. De ere yderst selskabelige, saavel i som 
udenfor Yngletiden. 
Ederand, Somateria mollissima, (L£.) 
Syn. Anas mollissima, L. — Anser lanuginosus, Brisss — Anas Cutberti, 
Pall. — Fuligula mollissima, Steph. — Fulix mollissima, Sundew. 
Dansk: Ederfugl; Uhand (af dens Stemme «Uh»); Grienlandsøn (Sylt); 
Nabodosky eller Ørfugl (Samsø). Norsk: Efugl, Edderfugl, Estegg. 
Svensk: Ejder, Ejdergås, Knubbgås (sydl. Skaane); Gudunge (Hannen), 
Ada (Hunnen), (Sådermanland); Era, Ergus (Bohuslehn). Færøisk: Eåva 
(M.), Æda, Æva (H.), Blikur (Hannen). Islandsk: Ædur, Ædarfuglr (H.), 
Ædurfugl (Faber), Bliki (Hannen). Grønlandsk: Amaulik (Hannen), 
Arnauiak (Hunnen). 
Artsm. Den fra Panden udgaaende fjerklædte midterste Spidsvinkel er 
meget kortere end de fjerklædte Sidespidser, som naae hen- 
imod Næseborene næsten ligesaa langt fortil som Hagens Fjer- 
klædning; Næb og Ben mørkt olivengrønne; Næbet uden Knold 
og med hvid Spids; Iris brun. 
Afbildn. Tab. XLIX (Anas mollisima). — Suppl. Tab. 31. 1, Han i Som- 
merdragt. 2, Han i Overgangsdragt. 3, Han. 4, Ung Han. 
