695 
Nordlands og Finmarkens Kyster, hvor den sandsynlig- 
vis ogsaa forekommer ynglende påa de yderste Skær, om 
end de fleste Individer, der sees om Sommeren, endnu ikke 
ere forplantningsdygtige. Syd for Polarcirkelen ere kun faa 
Individer (Hanner) skudte. I Sverrig træffes den nu og da 
i den østlige Skærgaard. Til Færøerne forvilder et og an- 
det Individ sig undertiden, og påa Island er den meget 
sjelden, men dog funden ynglende paa den lille Ø Vidø 
ved Reykjavik (Faber: Prodr. P. 68). I Grønland derimod 
er den yderst almindelig overalt, men dens egenlige Yngle- 
plads ligger Nord for den 73de Bredegrad. 
Den dykker endnu bedre end den almindelige Ederfugl 
og søger sin Føde, der fortrinsvis bestaaer af Mollusker, 
paa dybere Vand. Holbøll har seet den dykke tilbunds paa 
65 Favnes Dybde og være 9 Minuter under Vandet. 
Dens Æg have mere Glands og ere kortere end den 
almindelige Ederfugls. Æggets Størrelse varierer dog meget; 
som det normale Maal kan angives for Længden 70mm., for 
Breden 477m=-, men ikke sjeldent findes Exemplarer af 57vm- 
Længde og 44 mm. Brede, ligesom påa 81 =m- Længde og 
dl =m. Brede. 
Skalleslugerslægten, Mergus, L. 
Næbet af Middellængde, lige, langstrakt, trindt og for- 
synet med bagudrettede, skarpt savformige Lameller; Over- 
næbets Spids med en bøiet, stump Negl; Næseborene be- 
liggende i den korte, brede Næsefure nær ved Næbroden, 
langagtige eller ægformige, gjennemsigtige.  Pandeskjellet 
spidsvinklet eller afrundet. Benene temmelig langt tilbage, 
korte, med sammentrykte Tarser, lange Fortæer og en høit 
siddende Bagtaa, der har en Hudlap. Vingerne middel- 
lange, smalle, meget spidse; iste og 2den Svingfjer lige 
lange og længere end de øvrige. Halen afrundet eller 
