699 
med lyse Fjerrande; Speilet lille, hvidt, delt med kun ét 
Tværbaand; Underkroppen ellers hvid. Om Sommeren have 
Siderne graa Tværpletter, og Toppen er kortere end om 
Vinteren. 
Denne Årt er den almindeligste af Slægten; nordligere 
er den om Sommeren langt talrigere end hos os, men om Vin- 
teren er den almindelig ved vore Kyster. Boie fandt den i 
Holsten ynglende i forladte Kragereder; Faber fangede 
Hunnen paa Æggene i Stadsgraven ved Christianshavn (Or- 
nith. Notic. p. 59); den yngler fremdeles paa Veirø, Samsø, 
Hirtsholmen, Øerne i Korshavn og paa flere andre af vore 
Øer. Forstkandidat Petersen traf den den 18de Juli 1847, 
med smaa Unger, påa Egholm i store Belt, og midt i Au- 
gust 1856 fik Fischer en Unge fra Blokhusene; den kunde 
endnu ikke flyve og maa altsaa være udruget der i Nær- 
heden. Ifølge Dr. Heibergs Angivelse yngler den temmelig 
almindeligt i de høie Brinker mellem Thisted og Vilsund. 
Paa den skandinaviske Halvø er den almindeligt udbredt 
overalt, dog hyppigst i de nordlige Egne; den overvintrer 
hyppigt, endog helt oppe i Østfinmarken. Paa Fjeldsiderne 
træffes den almindeligt ved alle Vandene i og ovenfor Birke- 
grændsen. Paa Færøerne opholder den sig baade Vinter 
og Sommer, dog ikke i meget stort Antal. Ligesom Æn- 
derne holder den sig mest til de indesluttede Fjorde og 
Indsøerne. Paa Island er den langt almindeligere end fore- 
gaaende Art. Den ankommer dertil i Slutningen af April 
eller Begyndelsen af Mai, yngler i stort Antal ved Indsøerne 
og Elvene og begiver sig derefter med Ungerne til Kysten, 
hvor den skarevis færdes paa Havet, indtil den henimod 
Slutningen af November forlader Øen; dog overvintre en- 
kelte Individer ved Øens sydlige Kyst. I Grønland yngler 
den saavel i Landets sydlige som nordlige Del, men intet- 
steds i stor Mængde. 
De 8—13 Æg ere gulgraa, temmelig glindsende og 
findes i sidste Halvdel af Mai. 
45 
