703 
indadbøiede og takkede Rande, kløftet forbi Øinene; Næse- 
borene i Næsefuren ved Næbroden smalle, næsten ukjende- 
lige. Huden omkring Øiet, påa Tøilen og Struben nøgen. 
Benene temmelig langt tilbage, meget korte og stærke, 
fjerdækkede til Hælen; Bagtaaen i samme Høide som de 
andre, indadstaaende; Kløerne smaa og hbutte, Mellemtaaens 
Klo saugtakket påa Inderkanten. Vingerne lange, smalle 
og spidse, med 36 stive Svingfjer; Hålen temmelig lang, 
kileformig, med 12 stive Styrere, hvoraf de 2 mellemste ere 
lange og tilspidsede. Hovedet stort, Halsen tyk. 
Sulerne ere Støddykkere ligesom Maagerne. De svæve 
ofte høit over Havet, nedstyrte sig med Pilens Fart, naar 
de opdage en Fisk, og tage denne endog temmelig dybt 
under Vandspeilet. De sidde med indtrukken Hals og hæn- 
gende korslagte Vinger, gaae slet og støtte sig paa Halen; 
deres Flugt er derimod skjøn, let og udholdende. De yngle 
selskabeligt paa Klipper i Havet og lægge kun 1 Æg. Som 
ægte Havfugle tabe de al Fatning, naar de fjernes fra Havet; 
de flyve sig da trætte og falde tilsidst udmattede til Jorden, 
hvor de uden Modstand lade sig gribe med Hænderne. 
Hvid Havsule, Sula bassana, (L.) 
Syn. Pelecanus bassanus, L. — Pelecanus maculatus, Gm. — Sula alba, 
Mey. & Wolf. — Dysporus bassanus, Illig. 
Dansk: Sule, Havsule, Jan van Gent, Tossefugl. Norsk: Sule, Sula 
(betyder i Fjeldegnene egenligt: Svale), Havsule. Svensk:… Hafsula, 
Sillebas, Bergshammar, Bergsmann, Spansk Måse. Færøisk: Sula (M. 
& H.), Ungen: Gråsula (H.). Islandsk: Sula, Hafsula. Grønlandsk: 
Kuksuk. 
Artsm. Haandsvingfjerene sorte med nedentil hvide Skafter; den nøgne 
Hud ved Øiet blegblaa; hele Kroppen forøvrigt hvid (gammel 
Fugl) eller mat sortebrun, bestrøet med smaa, trekantede, hvide 
Pletter (ung Fugl). 
Afbildn. Tab. LI, b. — Suppl. Tab. 34. 1, Overgangsdragt. 2, ung Fugl. 
