704 
Længde 34—36”, 
Næbet blegblåat med hvidagtig Spids og Ryg; Huden 
paa Mundvigen og Struben sort; Hovedet og Nakken med 
stærkt okkergult Anstrøg; Iris gul; Benene hos de Unge 
blyfarvede, hos de Gamle sortegrønne. Hunnen er mindst. 
Ved vore Kyster forekommer den ikke sjeldent, især ved 
Vesterhavet og navnlig om Efteraaret og Vinteren. I 1821 
saae Faber flere Individer ved Læsø, Boie omtaler den 
som temmelig hyppig ved Amrom, og det zoologiske 
Museum i Kjøbenhavn fik for over et Decennium siden 
i Løbet af faa Aar tilsendt ikke færre end 6 Exemplarer 
fra Omegnen af Ribe, fra Skagen og fra Ringkjøbing. 
Forf. erholdt i Sept. 1854 en ung Fugl, der var bleven 
fanget levende af en Fisker i Klitterne paa Sylt. I Okt. 1859 
blev den skudt ved Sæby (Gad) og tilsendt Forf. Steenberg 
havde den fra Sundet; i 1802 blev Hovedet og Halsen af 
denne Fugl fundet paa Fanø (Teilmann); 1843 blev den 
levende grebet paa Løit Mark ved Aabenraa (Gammel- 
gaard). I Justitsraad Woåldikes Gaard i Brunsbuttel ned- 
styrtede i Vinteren 1821”), efter en heftig Nordveststorm, 
3 Havsuler, der lode sig tage med Hænderne, og efter den 
Tid fik Wøldike den flere Gange. Efter Naumann sees den 
oftere ved Elbmundingen, hvorhen den følger Sildene ”); 
den er fanget ved Flensborg den 7de November 1833, og 
ved Byen Torp, ikke langt derfra, den 24de November, samt 
ved Siversted den 9%de Oktober 1845; en gammel Hun blev 
i December 1811 fanget i Nærheden af Kiel (Boie). I Ok- 
tober 1863 blev ligeledes en gammel Hun, funden død i 
Nærheden af Kandestederne paa Veien fra Hjørring til Skagen. 
”) Angivelsen i «Danmarks Fugle» om, at det omtalte Tilfælde fandt 
Sted i Aaret 1818, er urigtig; thi da Wøldikes Samling kom hertil i 
1821, indeholdt den kun ét Expl. af denne Fugl, som allerede havde 
været i Samlingen, da denne i 1818 overlodes til Museet (Reinh.) 
"f) Hermed stemmer ogsaa en ældre Meddelelse fra afdøde Kammerherre 
Spåth om, at den ikke er sjelden ved Helgoland (Reinh.). 
