710 
og en mindre Varietet (Phalacrocoraw carbo medwus, Nilss.) 
yngler i den østlige Skærgaard. Paa Færøerne opholder 
den sig hele Aaret rundt og yngler paa de utilgængelige 
Klipper. Paa Island er den mindre hyppig end følgende 
Årt og yngler kun ved Øens Nordkyst, hvorfra den om 
Vinteren drager til de sydligere Dele. I Nordgrønland er 
den almindelig, men synes ikke at yngle Syd for Godthaabs 
Fjord. I Sydgrønland træffes den almindeligt om Vinteren. 
Ofte seer man den i lodret Stilling udhvile sig påa de 
over Havfladen fremragende Stene og Pæle ved Kysterne. 
Den er sky og vanskelig at komme påa Skud; igjennem 
Reden skydes Hunnen med Kugle; thi Reden er såa dyb 
og fast bygget af Grene og Kviste, at selv de største Hagel 
ikke kunne gjennemtrænge den. De 3—4 aflange, blaahvide 
Æg ruges i 4 Uger. 
Æggets Længde og Brede: 
TON ke Danmark, 
indtil 70 » ål. » (nordligere Egne). 
I de nordlige Lande bygger den paa Klipper. 
Topskarv, Graculus cristatus, (Gunn,) 
Syn. Pelecanus graculus, L. — Pelec. cristatus, Fabr. — Carbo gra- 
culus, Mey. d Wolf. — Phalacrocorax graculus, Keys. & Blas. — 
Phalacrocorax minor, Briss — Halieus graculus, Illig. 
Dansk: Topskarv. Norsk: Topskarv. Svensk: Kråkskarf. Færøisk: 
Skarvur (M. & H.). Islandsk: Skarfr, Toppskarfr. 
Artsm.  Næbet længere end Hovedet, ud imod Krogspidsen kun lidt tyn- 
dere end ved Roden; Kappefjerene have afrundede Ender med 
en-lille Spids; Halen 12 Styrere, dobbelt saa lange som Næbet. 
Afbildn. Tab. L. (Carbo graculus). — Suppl. Tab. 32 (Carbo cristatus). 
Hun og ung Fugl. 
Længde indtil 26”. ' 
Iris først bruu, siden lysegrøn; Benene sorte. Hoved- 
