711 
farven sort, silkeagtigt grønglindsende; Kappen med bronce- 
farvet Glands og sorte Fjerkanter; den gamle Han med en 
høi, opådbøiet Top. Vingerne og Halen mat sorte. I Som- 
merdragten mangler Toppen hos Hannen; Hunnen er mindre, 
og den unge Fugl er brun foroven, med hvidagtig Bugside. 
Denne mindre Art er udbredt over Europas nordlige 
Kystegne. I Norge yngler den i stort Antal langs Vest- 
kysten, især Nord for Polarcirkelen, men træffes aldrig i 
Landets Indre og kun sjeldent dybt inde i Fjordene. Ved 
Sverrigs Kyster forekommer den ikke. Paa Færøerne, hvor 
den tidligere var meget talrig, er dens Antal i de senere 
Aar betydeligt formindsket som Følge af de ivrige Efter- 
stræbelser. Paa Island er den temmelig almindelig, navnlig 
ved Øens sydlige og vestlige Kyst. I Grønland er den der- 
imod ikke bemærket. 
De 3—4 hvidgrønne Æg ere mindre end Kormoranens 
og lægges undertiden allerede i Februar Maaned. Yngletiden 
synes forøvrigt at have meget vide Grændser; saaledes fandt 
Sysselmand Muller dens Æg paa Hetland i Midten af Juli 
Maaned. 
Æggets Længde og Brede: 
DD some: 
67 » 38 ”» 
Den er skudt ved Flensborg og Frederiksstad (Mech- 
lenburg) og efter Naumann flere Gange ved Elbmundingen. 
I Februar 1823 skød Wøldike en Han ved Brunsbuttel”) 
(cfr. Tidsskr. for Naturvid. 3. B. S. 63). I Brunnichs Tid 
forekom den paa Christiansø. Ifølge Prof. Reinhardts Op- 
tegnelser blev der i Pastor Landts Tid påa Færøerne fanget 
to aldeles renhvide Exemplarer af denne Fugl. De bleve af. 
Landt skjænkede til Naturhistorie-Selskabet (cfr. Tidsskr. for 
Naturvid. 3. Bd. S. 62) og gik med dettes øvrige Samlinger 
7) En Skarv, som Wøldike skød i Vinteren 1825—26, og som han 
antog for at tilhøre denne Art, havde 15 Styrere (Rh.). 
