4.9 
rustbrun; Brystet og Bugen smudsighvide. I Vinterdragten 
mangler Toppen og Kraven ogsaa næsten ganske hos de Gamle; 
Struben og Halsen ere gråa med enkelte rustbrune Fjer. 
Denne Årt er den hertillands almindeligste af Slægten; 
den yngler f. Ex. paa Møen (E. Hage), i Roeskildeegnen 
(Dahl), ved Helsingør (Steenberg), i Furesøen (Udg.), ved 
Østrupgaard pr. Odense (Grill), Utterslevmose (Fencker og 
Benzon). Forfatteren traf den ynglende paa flere Søer i 
Jylland”) og Fyen; Melchior fandt dens Rede ved Gammelsø 
i Sjælland, i Juli 1821, med 4 Æg; Faber anfører den som 
ynglende påa Samsø og i det nordlige Sjælland. I Norges 
sydlige Stifter er den ikke sjelden, og den yngler sandsyn- 
ligvis hist og her i denne Del af Landet. I Sverrig fore- 
kommer den ligeledes kun i de sydlige Provindser, hvor 
den dog ikke yngler i stort Antal. I vore nordlige Bilande 
er den ikke bemærket. 
Den er ikke saa sky som forrige og derfor lettere at 
skyde. Da dens Had til andre Fugle i Nærheden af Reden 
ogsaa udstrækker sig til de tamme Ænder, og den endog 
undertiden dræber de smaa Ællinger, ligesom den ogsaa 
fortærer en stor Mængde Fiske i Dammene og Søerne, 
bliver den efterstræbt og udryddet som en skadelig Fugl. 
Æggets Længde og Brede: 
Ænn: ran: 
55 » 34» 
Den yngler i Midten af Mai. 
Hornet Lappedykker, Podiceps cornutus, Lath. 
Syn. Colymbus -auritus, L. (p.p.) — Podiceps areticus, Boie. — Podiceps 
auritus, Sundew. 
Dansk: Lapfod, Dyhøne (Thy), Søhøne? (Bornholm). Norsk: Sortkravet 
Toplom. Svensk: Svarthufvad Dopping. Færøisk: Sevondt (H.). 
Islandsk: Sefånd, Fléaskitr — Flørgodi, Fléra (Hunnen?) 
”) i Thy synes den ikke at yngle (Heiberg). 
