f22 
forøvrigt sort; hele Overkroppen og Halsen sort med svag 
Glands; Underkroppen silkeglindsende hvid; paa Siderne 
rustbrunrødt, blandet med Graat. De unge Fugle og de 
Gamle i Vinterdragt ligne foregaaende Årt, men skjelnes 
dog'let ved den ringere Størrelse, Næbets afvigende Form 
og det Hvide paa de bageste Haandsvingfjer. 
Denne Art begynder først ret at have hjemme, hvor 
den foregaaende har sin sydlige Sommergrændse. Ifølge 
Widemann : Zool. Mag. Pag. 120, B.I., A.L, er den hyppig 
i Hertugdømmerne, hvor den yngler i de med Rør tæt be- 
voxede Søer og Damme. I det egenlige Danmark vides den 
ikke med Sikkerhed at være truffen, men Boie angiver at 
have fundet den ynglende i Jylland (Isis 1822, IT., 871); 
Mechlenburg fik den fra «Batteriet» ved Flensborg i Mai; 
E. Hage i Kielerbugten. I Norge er den saavidt vides kun 
skudt én Gang (i Vinteren 1863—64 paa Fjorden udenfor 
Tvedestrand), men i det sydlige Sverrig træffes den nu og 
da, om end sjeldent. I de nordlige Bilande forekommer 
den ikke. 
Den skal være mere sky end de andre Lappedykkere, 
som den forøvrigt ligner i Levemaade o. s. v. De 3—5 
hvidagtige Æg ere noget mindre end forriges. 
Æggets Længde og Brede: 
ANE mn: 30 mn: 
47 » BARS 
Lille Lappedykker, Pediceps minor, &m. 
Syn. Colymbus minor, Gm.— Colymbus fluviatilis, Briss. — Sylbeocyclus 
minor, Bonap. 
Dansk: Dværgsilkeand, Dværglappedykker, Lapfod, Engle. Norsk: 
Liden Toplom. Svensk: Smådopping. 
Artsm. Næbet kort (8å9'”), tykt, lige og sammentrykt; ingen Nakketop 
eller Halskrave, intet Speil; blot Inderfanerne påa Armsving- 
fjerene hvide. 
