733 
Ved Sverrigs Østkyst træffes en Varietet af den (0. inter- 
media, WNilss.), medens Hovedarten kun om Foraaret nu og 
da sees ved Kullen. Påa Færøerne er den, næst efter 
Lunden, Indbyggernes vigtigste Fugl”). Den kommer til 
Landet i Slutningen af Januar og drager bort igjen med 
Ungen, saasnart denne kan forlade Bjerget, nemlig sidst i 
Juli eller Begyndelsen af August. En Del af Ungerne og af 
de yngre Fugle overvintre mellem Øerne, men i strænge 
Vintere finder man dem ofte drevne paa Land, døde af Sult. 
— Lomvien bygger ikke nogen Rede, men lægger sit Æg 
umiddelbart paa Klippen, som kun er bedækket med dens 
Exkrementer; disse tjene til at støtte Ægget og forhindre 
det i al rulle ned ad Skraaningen. Paa «Rougerne» (Afsat- 
serne mellem Klippehylderne) ligge Lomvieæggene, det ene 
ved Siden af det andet, ofte i tusindvis. Paa Island er den 
meget talrig ved Sydkysten, sjeldnere i Øens nordligere 
Del, og i Grønland findes den kun sparsomt ynglende i 
Landets sydlige Del. 
Hunnen lægger i Slutningen af Mai altid kun ét, for- 
holdsvis meget stort, smukt, grønt, pæreformigt Æg med 
sorte og brune Pletter og Snirkler. 
Æggets Længde og Brede: 
eee Am: 
90 » 50 » 
86 » sn 
83 » BEL D 
Ægget ruges skiftevis af begge Kjønnene”).  Saalænge 
”) Den aarlige Fangst beløber sig til omtrent 55,000 Stkr., hvoraf der 
faaes 15 å 16 Skpd. Fjer. 
”) Sysselmand Muller var i Sommeren 1859 Vidne til en Kamp imellem 
2 Lomvier, som begge havde lagt deres Æg i samme «Roug» 
Under Striden blev der skubbet til den enes Æg, saa at dette be- 
gyndte at rulle ned ad den skraa Klippe. Kampen blev øieblikkeligt 
opgivet, og den Lomvie, hvem Ægget tilhørte, skyndte sig af alle 
Kræfter ned efter det rullende Æg. Ved at sætte Næbet foran 
AT" 
