734 
Lomvierne ruge, seer man fra Søen kun lidt til dem; thi de 
ligge alle med Ryggen vendt ud mod Søen, men naar de 
have faaet Unger, sidde de i lange Rækker yderst paa Klippe- 
randen og frembyde ved deres stive Stillinger og pudsige 
Bevægelser med Hovedet et ganske eiendommeligt Syn. 
Saasnart Ungen kan flyve lidt, flagrer den ned i Havet, der- 
som dette ligger ved Bjergets Fod; hvor der er Forstrand, 
tager en af Forældrene Ungen paa Ryggen og flyver med 
den tilsøes. 
I Danmark yngler den, saavidt vides, blot paa Born- 
holm i det saakaldte «Mulekløv» (Steenberg, Dahl), og paa- 
Klipperne ud imod Havet ved Hammeren; den skal ogsåa 
yngle paa Christiansø; om Vinteren er den meget almindelig 
ved vore Kyster. 
Varieteten Aringvia er ved de anførte Kjendemærker let 
at skjelne fra Hovedarten. Den lader sig yderst sjeldent see 
hos os og vides kun skudt ved Helsingør først i Marts 1848 
(Steenb.) og i Sundet i Vinteren 1844 (Carstensen). 
Briinnichs Teiste, Uria Brinnichii, Sabine. 
Syn. Alca lomvia, L. — Uria lomvia, Briinn. — Alca pica, Fabric. — 
Uria arra, Pall. — Cepphus arra, Pall. — Uria Francsu, Leach. 
Dansk: Kortnæbet Teiste, tyknæbet Teiste. Norsk: Brunnichs Alke. 
Svensk: Brinnichs Grisla. Islandsk: Stutnefia. Grønlandsk: Akpa. 
Artsm. Fødderne fortil brunagtige, Næbet sort med hvidagtig Spids, 
Ægget lykkedes det den at standse det i Farten, hvorefter den ved 
at skubbe til det med Næbet atter rullede det op ad Klippen til det 
gamle Sted. 
Af de forskjellige Maader, der af Færingerne anvendes ved 
Lomviefangst, navnlig af den saakaldte «Figling», findes en interes- 
sant Skildring i Sysselmand Mullers Afhandling om Færøernes 
Fugle. 
mee rn Ena gns 
