SVENSK BOTANISK TIDSKRIFT. 1915. BD. 9, H. 1. 
OM SYNZOISK FRÖSPRIDNING GENOM 
FÅGLAR 
AF 
AUG. HEINTZE 
När fåglar eller andra djur afsiktligt transportera frön, frukter 
och växtdelar med kvarsittande förökningsindivid till ställen, där 
de eventuellt blifva i stånd att gro och utveckla sig vidare, kan 
man med SERNANDER (12) tala om ett synzoiskt spridningssätt. Före- 
liggande uppsats afser att närmare söka utreda det slag af den syn- 
zoiska spridningen, som kommer till stånd, då fåglarna släpa till- 
samman grässtrån, örtstjälkar o. s. v. för att af dem hopfoga sina 
nästen. 
Öfver växtdelar i bon tillhörande skandinaviska fågelarter före- 
ligga spridda iakttagelser af NORMAN (11), COLLETT (2), HESSELMAN 
(6), SERNANDER (12), HOLMBOE (7), BIRGER (1) och HEINTZE (16). 
För att någorlunda slutgiltigt kunna afgöra, hvilken betydelse 
denna frötransport äger, kräfves naturligtvis ett långt större under- 
sökningsmaterial än hvad som hittills hopbragts. Mina iakttagelser 
äro hufvudsakligen gjorda i sydvästra Skåne under vintrarna 1911 
—1912 och 1912—1913, och har jag varit i tillfälle att granska inne- 
hållet i tillsammans 131 bon, af hvilka flertalet tillhörde småfåglar 
och trastar. 
Långtifrån alla >»frön»>, som förefinnas i fågelbon, äro emellertid 
ditförda på synzoisk väg. I trenne koltrastbon och i ett bo af röd- 
hake har jag sålunda gjort följande fynd, hvilka tydligen angifva 
elt endozoiskt spridningssätt: 
1. Turdus merula. Skåne, Malmö d. 7 nov. 1911: Inuti boet; 
som var fästadt i en fläderbuske 1,5 m. öfver marken, anträffades 
(utom talrika insektrester): 
Cornus alba (C. stolonifera): 28 fruktstenar. 
Prunus Padus: 21 fruktstenar. 
