129 
ningar, som bära båda dessa framstående artisters namn. Hos EKBLOM 
skulle själfklart på grund af det ofvan sagda en stark längtan efter 
en tryggare ställning vid museet göra sig gällande. Denna längtan, 
mer än berättigad efter alla de vetenskapliga afhandlingar han med sin 
flitiga och vana hand illustrerat, blef aldrig uppfylld. Döden befriade 
honom oväntadt från dagsbekymren och framtidsoron. 
AXEL EKBLOM föddes på Kungsholmen i Stockholm den 7 febr. 1858. 
Fadern var trädgårdsmästaren ANDERS EKBLOM. Ar 1877, således 19 år 
gammal, började han rita och måla vid Riksmuseet. Aren 1878—1886 
studerade han därjämte samtidigt vid Konstakademien. Vid Vetenskaps- 
akademien har han bl. a. arbetat åt intendenterna SMITH, WITTROCK, 
AURIVILLIUS, LINDMAN, LÖNNBERG och SJÖSTEDT. FE. har sålunda illu- 
strerat nära nog samtliga afhandlingar och uppsatser i Acta Horlti Bergiani, 
AURIVILLIUS' »Lepidoptera» m. fl. afhandlingar, SJÖSTEDTS »I Västafrikas 
urskogar» och »Kilimandjaro—Meru-expeditionen» samt kolorerat flertalet 
bilder i LINDMANS »Nordens Flora». Han har dessutom illustrerat K. BOHLINS 
»Botanik» (1907) och »Hälsolära» (1911), utfört planscherna till A. TULL- 
GRENS »Våra vanligaste skadeinsekter» samt bilderna i Entomologisk tid- 
skrift. En mängd större och mindre afhandlingar på botanikens och 
zoologiens fält hafva därjämte naturligen under årens lopp af honom försetts 
med teckningar eller målningar. I detta sammanhang förtjänar omtalas, 
att EKBLOMS namn blifvit hugfäst genom MALMES brasilianska art Oxype- 
talum Ekblomii samt att likaledes en ny Datura, som E. just skulle, när 
han sjuknade, afbilda i Bergianska trädgården kommer att bära hans namn. 
E. var medlem af Konstnärsklubben sedan år 1894. Vid 1897 års ut- 
ställning tilldelades E. guldmedalj för vetenskapliga teckningar och mål- 
ningar. 
Hvad som utmärkte EKBLOMS arbete var stor noggrannhet och ob- 
jektivitet. Han undvek sorgfälligt all slags konstlad effekt i såväl teck- 
ning som målning. Han bemödade sig framför allt att få sina bilder 
verklighetstrogna, sanna, se dar hans stora företräde framför mänga s.k. 
vetenskapliga artister. E. var dessutom själf en god och intresserad 
iakttagare, hvilket i hög grad underlättade samarbetet med honom. «Icke 
så få karakteristiska detaljer torde också haft hans öga att tacka för sitt 
vetenskapliga inregistrerande. 
Som fallet ofta är med konstnärsnaturer var E. känslig för förståelse 
och vänlighet under arbetet. Rönte han intresse och sympati — och 
det förtjänade sannerligen hans goda och gedigna konst — var han 
själfva arbetsglädjen personifierad. Det var under sådana helgdagsstun- 
der af sitt lif AXEL EKBLOM skapade de bilder, som skola bära hans 
namn till eftervärlden, bilder, hvilka genom sitt höga sanningsvärde långt 
in i en aflägsen framtid skola stå såsom ett vältaligt bevis på säker och 
samvetsgrann, svensk ikonografisk konst. 
E. Lundström. 
Svensk Botanisk Tidskrift 1915. z 
